Справа № 287/2561/24
провадження 2/287/508/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2026 року       м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Нижника Г.П.,
з участю секретаря Корнєйчук О.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що між нею та відповідачем, ОСОБА_2 , склалися стосунки, внаслідок яких вони проживали разом у цивільному шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка - ОСОБА_3 , батьком якої записаний відповідач. Згодом їхні відносини припинилися, вона разом із дитиною переїхала до батьків. Дитина проживає з нею та перебуває на її повному утриманні, оскільки відповідач припинив надавати матеріальну допомогу та не бере участі у її вихованні. У зв`язку з цим вона змушена звернутися до суду з вимогою про стягнення з відповідача на її користь, аліменти, на утримання неповнолітньої дитини, дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дочкою ОСОБА_5 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно. Крім того просить стягнути з відповідача аліменти, на її утримання, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку до досягнення дочкою ОСОБА_6 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з дня подачі позову до суду, щомісячно.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано для розгляду головуючому судді Нижнику Г.П.
На запит суду надійшла інформація з Олевської міської ради Житомирської області про зареєстроване місце проживання позивача та відповідача по справі.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
27.01.2026 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, яка обґрунтована тим, що дитина має проблеми зі здоров`ям та потребує постійного лікування і реабілітації, нею понесено додаткові витрати на її утримання у розмірі 40081,87 грн. Вважає, що відповідач повинен брати участь у цих витратах, тому просить стягнути з нього 1/2 зазначеної суми — 20040,93 грн. Також, враховуючи стан здоров`я дитини, необхідність постійних витрат на лікування, а також матеріальне становище відповідача, вважає за доцільне змінити спосіб стягнення аліментів та визначити їх у твердій грошовій сумі 6000 грн щомісячно, але не менше мінімального розміру, передбаченого законом.
Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.
Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. З приводу розміру аліментів, то відповідач погоджується сплачувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 6000,00 грн. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 1/4 частини доходів поставить його у скрутне матеріальне становище, щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини просить відмовити у зв`язку із недоведеністю їх розміру.
Заперечення стосовно розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відзив на позов від відповідача до суду не надійшов.
Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, встановив обставини та дійшов наступних висновків.
ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Олевськ. У свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 її батьками вказані сторони у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 14).
Згідно копії витягів позивач та дитина зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12, 13).
Відповідно до довідки про склад сім`ї на утриманні позивача ОСОБА_1 перебувають дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11, 31).
Згідно довідки КНП «Олевський центр первинної медичної допомоги» Олевської міської ради ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває на обліку у педіатра, невроголога, ортопеда, (а.с. 49).
Між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні малолітньої доньки та в утриманні дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку.
Щодо стягнення аліментів на утримання дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтею 183 СК України визначено, що у випадку, коли платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу отримує в натурі, або за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд вважає доведеними доводи позивача про те, що донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо та на сьогоднішній день в достатній мірі не надає коштів на утримання дитини.
Також, суд бере до уваги доводи позивачки про те, що відповідач є здоровою особою працездатного віку, інших утриманців, яких він зобов`язаний утримувати у відповідності до вимог закону, у нього не має, що не заперечується останнім, а, отже, може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки у визначеному нею розмірі.
Зважаючи на вищевикладене, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, суд приходить до висновку що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_8 в твердій грошовій сумі в розмірі 6000 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 05.12.2024 і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку, суд зазначає наступне.
Дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.ч. 1, 2, 4 ст. 84 СК України).
Приписами ч. 6 ст. 84 СК України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.
Таким чином сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів.
Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї.
Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 Сімейного кодексу України).
При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.
У зв`язку з тим, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з матір`ю (позивачем), а також враховуючи, що остання здійснює догляд за дитиною і через це не працює, вона має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дочкою трьох років.
Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів, керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів.
Водночас, звертаючись з позовом про стягнення з відповідача на своє утримання аліментів у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, позивач не обґрунтувала заявлений розмір аліментів, їх достатність та співрозмірність з огляду на життєві потреби.
А тому, аналізуючи встановлені у справі обставини в їх сукупності та, враховуючи той факт, що відповідач не довів свою неспроможність сплачувати аліменти на дружину, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб позивача, на утриманні та вихованні якої знаходиться дитина, яка не досягла трьохрічного віку та потребує постійного материнського догляду, а також з можливостей відповідача, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини та стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на її утримання в розмірі 1/8 частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для утримання позивача.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат на дитину, суд зазначає наступне.
Одним із різновидів зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (ч.1ст.185 СК України).
Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до роз`яснень п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст.185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично понесені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17).
Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).
Надані позивачем копії чеків на придбання медичних препаратів не можуть бути належними доказами в розумінні вимог ст. ст. 76, 77, 78 ЦПК України на підтвердження понесених додаткових витрат, оскільки з наданих позивачем чеків не вбачається, що саме ці медичні засоби, були призначені лікарем. Інших відповідних рецептів, призначень лікаря, якими б підтверджувалася необхідність витрат на придбання саме таких ліків, позивачем не надано. Отже надані квитанції самі по собі не свідчать, що наведені вище витрати є додатковими, які пов`язані з особливими обставинами.
Щодо понесення позивачкою додаткових витрат на придбання одягу, взуття, миючих засобів, іграшок, то такі задоволенню не підлягають, оскільки не включаються до передбачених ст.185 СК України додаткових витрат, так як не пов`язані з особливими обставинами, зумовленими як позитивними, так і негативними фактами, є звичайними побутовими витратами та охоплюються аліментними зобов`язаннями відповідача.
Натомість витрати за консультацію лікаря-ортопеда-травматолога (дитячого) та УЗД серця на загальну суму 1250,00 грн згідно замовлень № Цен-250512-0330 на 12.05.20255 та № Цен-250512-0208 на 12.05.2025, на переконання суду підлягають до стягнення, оскільки судом встановлено, що малолітня донька сторін має захворювання. 
В даному випадку витрати на лікування, при незадовільному стані здоров`я дитини, є додатковими та необхідними витратами, що викликані особливими обставинами, передбаченими статтею 185 СК України.
На переконання суду, відповідач, як батько спільної з позивачем дитини, зобов`язаний брати рівну з позивачем матеріальну участь у додаткових витратах на дочку, що обумовлені її лікуванням.
Отже, суд вважає, що позивач надала суду належні та допустимі докази на підтвердження понесення нею додаткових витрат, пов`язаних із станом здоров`я малолітньої ОСОБА_3 в сумі 1250,00 грн, а відтак з урахуванням принципу рівності обов`язків батьків, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1/2 частку таких витрат, тобто 625,00 грн.
Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 2422,40 грн (за дві позовні вимоги) необхідно стягнути з відповідача на користь держави.
На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 80, 81, 84, 180, 181, 182, 184, 185 Сімейного кодексу України, ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 289 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку - задовольнити частково.
Стягувати аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн щомісячно починаючи з дня звернення до суду, тобто з 05.12.2024 і до досягнення дитиною повноліття. 
Стягувати аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання у розмірі 1/8 частини від всіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 05.12.2024 та до досягнення донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати, що викликані особливими обставинами, а саме станом здоров`я дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 625 (шістсот двадцять п`ять) гривень 00 коп.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за розгляд цивільної справи Олевським районним судом Житомирської області відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ID-картка НОМЕР_2 видана 30.05.2019 органом 1828, РНОКПП НОМЕР_3 , жителька: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий 25.02.2005 Олевським РВ УМВС України в Житомирській області, РНОКПП НОМЕР_5 , житель: АДРЕСА_3 .

Суддя:	  	Г.  П.  Нижник