ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 674/724/25
Провадження № 22-ц/820/540/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,
секретар судового засідання Заворотна А. В.,
за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,
третьої особи ОСОБА_2 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 08 грудня 2025 року (суддя Шафікова Ю. Е., повне судове рішення складено 17 грудня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Служба у справах дітей Дунаєвецької міської ради Хмельницької області, ОСОБА_2 , орган опіки та піклування виконавчого комітету Новодунаєвецької селищної ради Хмельницької області, про встановлення факту виховання та перебування на утриманні.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :
У травні 2025 року ОСОБА_3 , звертаючись до суду із вказаним позовом зазначав, що він перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 . Від шлюбу мають двоє дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Від іншого шлюбу у дружини є син ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 . З часу спільного проживання пасинок перебуває на його утриманні. Біологічний батько дитини ОСОБА_4 не бере участі у вихованні та утриманні свого сина. Встановлення факту виховання та утримання ОСОБА_7 необхідно для звільнення з військової служби на підставі перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей до 18 років.
Тому ОСОБА_3 просив встановити факт виховання та утримання його пасинка ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 08 грудня 2025 року в позові відмовлено.
ОСОБА_3 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Суд не врахував те, що біологічний батько ОСОБА_4 подав до суду нотаріально засвідчену заяву про визнання позову. Перебування пасинка на утриманні позивача підтверджується копіями платіжних інструкцій про переказ коштів на рахунок ОСОБА_7 , показами свідків, які підтвердили факт виховання та утримання ним пасинка. 
У засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу.
Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені відповідно до вимог ЦПК України.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Термін «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних особистих прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, та суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є зазвичай фізична особа (стаття 19 ЦПК України).
Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктом 1 частини 2 статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб?єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Вжитий у зазначеній нормі термін «суб?єкт владних повноважень» означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ним публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).
Відповідно до частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв?язку з виконанням ними конституційного обов?язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов?язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ).
За змістом частини 1 статті 2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров?я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов?язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частинами 1, 5 статті 1 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Від виконання військового обов?язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Відповідно до частин 4 і 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану з підстав, серед іншого, перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.
До органів військового управління віднесені: Міністерство оборони України, інші центральні органи виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, Генеральний штаб Збройних Сил України, інші штаби, командування, управління, постійні чи тимчасово утворені органи у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, призначені для виконання функцій з управління, в межах їх компетенції, військами (силами), з`єднаннями, військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями, які належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади, а також територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації (стаття 1 Закону України «Про оборону України»).
Спір з компетентним органом щодо права на звільнення з військової служби підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Подібні правовідносини були предметом розгляду Верховного Суду у справі № 676/5900/24 (постанова від 17 грудня 2025 року). 
Вирішуючи питання про прийняття позову, суддя, окрім перевірки відповідності поданого позову вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.
Метою встановлення факту виховання та утримання неповнолітнього пасинка позивач зазначив отримання права на звільнення з військової служби під час дії воєнного стану з підстав перебування на його утриманні трьох дітей віком до 18 років.
За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в позові ОСОБА_3 про встановлення факту виховання та перебування на утриманні пасинка ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 з огляду на спірні правовідносини, які склалися між позивачем та органом військового управління, який приймає рішення про звільнення з військової служби під час дії воєнного стану.
Апеляційний суд вважає, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 
Факт перебування на утриманні ОСОБА_3 пасинка може бути встановлений адміністративним судом, зокрема, під час розгляду справи про оскарження дій, бездіяльності чи рішень компетентних органів щодо відмови у визнанні прав позивача, визначених законом, яка підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства.
Тому не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про наявність
правових підстав для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову. 
З огляду на викладене рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та закрити провадження у справі.

Керуючись статтями 374, 377, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
 
Рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 08 грудня 2025 року скасувати.
 
Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_4 про встановлення факту виховання та перебування на утриманні закрити.
 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 березня 2026 року.

Суддя-доповідач   О. І. Талалай

Судді  А. П. Корніюк

І. В. П`єнта