Справа № 560/20347/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

21 квітня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:
1. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не зарахування трудового стажу у повному обсязі.
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу період отримання допомоги по безробіттю з 24.12.1992 по 23.09.1993 та визначити загальний стаж згідно внесених до трудової книжки НОМЕР_1 записів у повному обсязі.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідачем протиправно не зараховано період отримання допомоги по безробіттю, що порушує право позивача на пенсійне забезпечення.
Ухвалою суду від 16.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подало відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що згідно наданої до звернення копії трудової книжки та індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж позивача складає 36 років 10 місяців 25 днів, спеціальний стаж станом на 11.10.2017 становить 23 роки 1 місяць 12 днів, що недостатньо для призначення пенсії за вислугу років (26 років 6 місяців).
У відзиві також заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.
З урахуванням п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України, характеру спірних правовідносин та предмету доказування у цій справі суд приходить до висновку про відсутність підстав для проведення судового засідання з повідомленням сторін, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із запитом від 12.11.2025 щодо тривалості спеціального та страхового стажу з урахуванням відомостей з трудової книжки серії НОМЕР_1 .
Листом № 16315-15429/Ц-03/8-2200/25 від 25.11.2025 відповідач повідомив, що загальний страховий стаж позивача становить 36 років 11 місяців 25 днів (враховано по 31.10.2025), спеціальний стаж станом на 11.10.2017 становить 23 роки 1 місяць 12 днів. До страхового стажу не зараховано період отримання допомоги по безробіттю з 24.12.1992 по 23.09.1993, оскільки в трудовій книжці не зазначено накази про призначення та припинення виплати допомоги.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно із частиною першою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (абзац перший частини другої статті 24 Закону №1058-ІV).
Абзацом другим частини четвертої статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Згідно із статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці відповідач вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу.
Щодо не зарахування пенсійним органом до страхового стажу позивача періоду отримання позивачем матеріальної допомоги по безробіттю з 24.12.1992 по 23.09.1993, оскільки у трудовій книжці відсутні відомості про накази щодо призначення та припинення виплати такої допомоги, суд враховує наступне.
Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30.09.1985 позивач, зокрема, з 24.12.1992 по 23.09.1993 отримувала допомогу по безробіттю.
Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110 (надалі - Інструкція).
Відповідно до підпункту "е" пункту 2.19 Інструкції, до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів записи безробітним особам про період одержання допомоги по безробіттю заноситься у трудову книжку органом державної служби зайнятості населення.
При цьому, відповідно до п. 2.4 Інструкції, записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Аналізуючи наведені вище норми, суд зауважує, що працівник не несе відповідальності за правильність внесення записів до трудової книжки та не зобов`язаний контролювати роботодавця щодо їх оформлення. На особу не може покладатися тягар доведення достовірності інформації, зазначеної в трудовій книжці.
Суд зазначає, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист при вирішенні питання про призначення пенсії.
Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №677/277/17.
Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Отже, доводи відповідача про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу періоду отримання позивачем матеріальної допомоги по безробіттю з 24.12.1992 по 23.09.1993 у зв`язку з відсутністю у трудовій книжці відомостей про накази щодо призначення та припинення виплати такої допомоги є необґрунтованими.
Щодо позовних вимог у частині зобов`язання відповідача визначити загальний страховий стаж згідно із записами, внесеними до трудової книжки серії НОМЕР_1 , суд зазначає, що обчислення страхового стажу належить до повноважень органів Пенсійного фонду України.
Водночас спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з незарахуванням відповідачем до страхового стажу позивача періоду отримання допомоги по безробіттю з 24.12.1992 по 23.09.1993.
З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача визначати загальний страховий стаж позивача, оскільки таке обчислення здійснюється відповідачем у межах його повноважень з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Водночас, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу позивача період отримання допомоги по безробіттю з 24.12.1992 по 23.09.1993.
Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Враховуючи вказану норму, сплачений позивачем судовий збір слід присудити на його користь у розмірі 1211,20 грн.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період отримання допомоги по безробіттю з 24.12.1992 по 23.09.1993.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період отримання допомоги по безробіттю з 24.12.1992 по 23.09.1993.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 21 квітня 2026 року

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) 	
Відповідач:	Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) 	

Головуючий суддя 		Д.А. Божук