П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2026 року м. Київ

Справа №363/899/24
Провадження: № 22-ц/824/7150/2026 

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О., 
суддів Верланова С. М., Нежури В. А., 
секретар Лаврук Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 20 листопада 2025 року, постановлену під головуванням судді Олійник С. В.,
у справі за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу.
05 березня 2024 року судом видано судовий наказ.
19.11.2025 року ОСОБА_2 направила до суду заяву про виправлення помилки в судовому наказі, яка обґрунтована тим, що при виготовленні його тексту було помилково зазначено РНОКПП ОСОБА_1 НОМЕР_1 замість правильного НОМЕР_2 .
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 20 листопада 2025 року внесено виправлення до судового наказу Вишгородського районного суду Київської області від 05 березня 2024 року у справі № 363/899/24 за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.
Правильно зазначено РНОКПП ОСОБА_1 - НОМЕР_2 .
Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процессуального права, ухвалу просив скасувати та постановити нову про залишення заяви ОСОБА_2 без задоволення.
На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції, задовольняючи заяву про виправлення помилки у судовому наказі, неправильно застосував положення статті 269 ЦПК України, оскільки заява стосувалася виправлення помилки у виконавчому документі (судовому наказі), що відповідно до вимог процесуального закону має здійснюватися у порядку, передбаченому статтею 432 ЦПК України. На його переконання, розгляд такої заяви повинен був здійснюватися у судовому засіданні з повідомленням сторін, тоді як суд першої інстанції розглянув справу без виклику учасників справи, чим порушив його право на участь у судовому засіданні.
Крім того, зазначає, що заміна у судовому наказі реєстраційного номера облікової картки платника податків боржника не може вважатися технічною опискою, оскільки такий номер був зазначений у заяві про видачу судового наказу та був предметом дослідження суду під час розгляду справи в наказному провадженні. На його думку, внесення таких змін фактично змінює зміст судового наказу та може призвести до заміни особи боржника, що виходить за межі виправлення технічної помилки.
Також звертає увагу на те, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б підтверджували правильність нового реєстраційного номера облікової картки платника податків, а заява про виправлення помилки не містить належного обґрунтування та не підтверджена відповідними доказами. На його переконання, за таких обставин суд першої інстанції не мав правових підстав для внесення відповідних змін до судового наказу.
Ухвалами Київського апеляційного суду від 04 лютого 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник, адвокат Литвиненко С. С. підтримали апеляційну скаргу, та просили її задовольнити.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог частини 2 статті 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Як убачається з матеріалів справи, 19 листопада 2025 року до суду першої інстанції надійшла заява ОСОБА_2 про виправлення помилки у судовому наказі, у якій заявниця просила виправити зазначений у судовому наказі реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника на правильний « НОМЕР_2 », замість неправильного « НОМЕР_1 ».
Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 168 ЦПК України у судовому наказі зазначаються, зокрема, ім`я (найменування) боржника та його реєстраційний номер облікової картки платника податків.
Відповідно до частини першої статті 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, має право за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі.
Отже, з урахуванням того, що судовий наказ є виконавчим документом, виправлення допущених у ньому помилок здійснюється саме в порядку, визначеному статтею 432 ЦПК України.
При цьому положеннями статті 432 ЦПК України передбачено розгляд відповідної заяви у судовому засіданні з повідомленням сторін, а неявка учасників справи не перешкоджає її розгляду лише за умови їх належного повідомлення.
Разом із тим, як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції розглянув заяву ОСОБА_2 без повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання, чим порушив його право на участь у розгляді справи.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Водночас, вирішуючи питання по суті заявлених вимог ОСОБА_2 , колегія суддів виходить із такого.
З матеріалів справи вбачається, що предметом заяви було виправлення реєстраційного номера облікової картки платника податків боржника, який зазначений у судовому наказі з помилкою, а саме просила зазначити РНОКПП ОСОБА_1 « НОМЕР_2 » замість неправильного « НОМЕР_1 ».
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що така неточність має очевидний технічний характер, є істотною та підлягає виправленню, оскільки її наявність може ускладнити або зробити неможливим належне виконання судового рішення.
При цьому, колегія суддів відмічає, що внесення відповідних виправлень не змінює змісту судового наказу, не впливає на визначений судом розмір аліментів, порядок їх стягнення та не змінює встановлених судом прав і обов`язків сторін.
Колегія суддів також звертає увагу на те, що виправлення стосувалося виключно уточнення ідентифікаційних даних боржника, що має технічний характер та спрямоване на забезпечення можливості правильного та своєчасного виконання судового наказу.
Доводи апеляційної скарги про те, що внесення відповідних виправлень призводить до зміни змісту судового рішення або фактичної заміни особи боржника є безпідставними.
Як убачається з матеріалів справи, особа боржника у судовому наказі чітко ідентифікована за сукупністю персональних даних, зокрема прізвищем, ім`ям, по батькові, датою народження та місцем проживання, що виключає будь-яку невизначеність щодо особи, боржника.
За таких обставин уточнення реєстраційного номера облікової картки платника податків не змінює особу боржника, а лише усуває технічну неточність у реквізитах виконавчого документа. 
Колегія суддів також враховує, що сам ОСОБА_1 у поданій апеляційній скарзі зазначає свій реєстраційний номер облікової картки платника податків як НОМЕР_2 , тобто, саме той номер, на який було виправлено судом першої інстанції. Тобто, апелянт фактично підтверджує правильність відповідних ідентифікаційних даних, водночас оскаржуючи ухвалу про їх виправлення.
Зазначене свідчить про суперечливу поведінку боржника та ставить під сумнів його добросовісність, оскільки подання апеляційної скарги спрямоване на формальне оскарження ухвали суду та фактично мають на меті затягування виконання судового рішення.
Крім того, безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо неправомірності визначення складу суду першої інстанції при розгляді заяви.
Так, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 листопада 2025 року зазначену заяву було первісно розподілено на суддю Котлярову І. Ю. (а.с. 33). Разом із тим, у зв`язку з перебуванням судді у відпустці було здійснено повторний автоматизований розподіл справи, за результатами якого визначено інший склад суду для її розгляду (а.с. 32).
Зазначені обставини свідчать про те, що визначення складу суду здійснено у відповідності до вимог процесуального закону, а тому твердження апелянта про необхідність розгляду заяви виключно суддею, який видав судовий наказ, є необґрунтованими.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на обставини, які б свідчили про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, та зводяться до незгоди апелянта з ухваленим судовим рішенням.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу суду першої інстанції з підстав порушення норм процесуального права та ухвалити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_2 про виправлення помилки у судовому наказі задовольнити.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376,  381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 20 листопада 2025 року скасувати та постановити нову.
Внести виправлення до судового наказу Вишгородського районного суду Київської області від 05 березня 2024 року у справі № 363/899/24 за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.
Правильно зазначити РНОКПП ОСОБА_1 « НОМЕР_2 », замість неправильного « НОМЕР_1 ».
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Повне судове рішення складено 24 березня 2026 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура