ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/11905/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Сороки Ю.Ю.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_4 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач 1) у якому (з урахуванням уточнених позовних вимог) просить: 
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням січня 2008 року, як базового місяця індексації;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_4 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із встановленням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення;
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 01 серпня 2025 року відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_4 здійснити нарахування та виплату індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 01 серпня 2025 року відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (з урахуванням виплачених сум) з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44, з урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 у період з 27 липня 2010 року по 01 серпня 2025 року, що підтверджується військово-обліковим документом від 11 серпня 2025 року. 
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2025 №237 позивача звільнено з військової служби в запас та виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення з 01 серпня 2025 року. 
Під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 з 01 грудня 2015 року по 01 серпня 2025 року позивачу не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення у належному розмірі, чим було порушено його право. 
04 вересня 2025 року на адресу відповідача скеровано адвокатський запит №01/03-09-25 від 03 вересня 2025 року щодо надання інформації про нараховане грошове забезпечення за період проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 до моменту виключення зі списків особового складу військової частини, зокрема щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення. Вказаний адвокатський запит відповідачем залишено без відповіді та надання підтверджуючих документів.
Бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за спірний період у належному розмірі позивач вважає протиправною та такою, що порушує його право на належне грошове забезпечення, у зв`язку із чим просить адміністративний позов задовольнити повністю.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду Димарчук Т.М. від 21 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до частини другої статті 257 КАС України.
У поданому до суду 04 листопада 2025 року через систему “Електронний суд” відзиві на позов Військова частина НОМЕР_1 позовні вимоги не визнала та у їх задоволенні просила відмовити повністю. 
В обґрунтування цієї позиції вказала, що відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 30 вересня 2016 року №9 ОСОБА_1 , який прибув з Військової частин пп НОМЕР_5 АДРЕСА_1 , з 30 вересня 2016 року було зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення. 
Таким чином, датою початком відліку періоду проходження позивачем військової служби в списках особового складу Військової частини НОМЕР_1 та моментом виникнення між ними бідь-яких правовідносин слід вважати 30 вересня 2016 року. 
Відтак, вимоги позивача за період з 01 грудня 2015 року по 29 вересня 2016 року, звернені до Військової частини НОМЕР_1 є необґрунтованими, оскільки протягом вказаного періоду позивач військову службу в списках особового складу відповідача не проходив.
Згідно довідки №39/21 з відомчого обліку Міністерства оборони України, виданої Головним управлінням майна та ресурсів Міністерства оборони України 07 травня 2021 року, Військова частина НОМЕР_1 має правовий статус суб`єкта – без права юридичної особи, є відокремленим підрозділом, провадить діяльність у сфері оборони, датою її первинної реєстрації є 15 вересня 2016 року. 
Так, в період з 15 вересня 2016 року по 31 грудня 2019 року Військова частина НОМЕР_1 перебувала на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_2 .
Відповідно до листа помічника командувача Сухопутних військ Збройних Сил України – начальника фінансово-економічного управління, затвердженого командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України та зареєстрованого 29 грудня 2019 року за №13895, Військову частину НОМЕР_1 знято з фінансового забезпечення Військової частини НОМЕР_2 та з 01 січня 2020 року зараховано на фінансове забезпечення Військової частини НОМЕР_3 .
В подальшому, згідно листа начальника відділу фінансового планування та виконання кошторису фінансово-економічного управління ІНФОРМАЦІЯ_1 , погодженого помічником командувача – начальника фінансово-економічного управління ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14 травня 2022 року №737/1/304, Військову частину НОМЕР_1 з 01 червня 2022 року зараховано на фінансове забезпечення Військової частини НОМЕР_4 .
Таким чином, грошове забезпечення (в тому числі постійні, додаткові та одноразові його види) позивачеві безпосередньо нараховувалось та виплачувалось в період з 30 вересня 2016 року по 31 грудня 2019 року Військовою частиною НОМЕР_2 , в період з 01 січня 2020 року по 31 травня 2022 року – Військовою частиною НОМЕР_3 та в період з 01 червня 2022 року по 01 серпня 2025 року Військовою частиною НОМЕР_4 , на фінансовому забезпеченні яких перебувала Військова частина НОМЕР_1 у зазначені періоди. У зв`язку з перебуванням на фінансовому забезпеченні Військова частина НОМЕР_1 не могла здійснювати і не здійснювала будь яких нарахувань та виплат військовослужбовцям, які перебувають в її списках, в тому числі й позивачеві, а відтак Військова частина НОМЕР_1 не є належним відповідачем у справі щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачеві за період служби у вказаній військовій частині. 
Поряд з цим, за час проходження військової служби в списках Військової частини НОМЕР_1 позивач не звертався за отриманням будь яких письмових пояснень (повідомлень) про суми індексації, нараховані та виплачені при звільненні. У разі ж такого звернення відповідно інформація не могла бути надана йому відповідачем, оскільки Військова частина НОМЕР_1 не здійснювала нарахування та виплату позивачеві як грошового забезпечення так й індексації грошового забезпечення.
З урахуванням наведеного просила у задоволенні позовних вимог до Військової частини НОМЕР_1 відмовити повністю (а.с.23-25).
У поданій до суду 10 листопада 2025 року відповіді на відзив та додаткових поясненнях від 18 листопада 2025 року позивач підтримав вимоги заявлені у позовній заяві, просив позов задовольнити. Зазначив, що відповідач у відзиві посилається на наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 30 вересня 2016 року №9 про зарахування позивача до списків особового складу, однак позивача не мав у наявності будь-яких документів, де б відображались відомості про його переведення з Військової частини НОМЕР_5 та механізми фінансового забезпечення. Разом з тим, той факт, що ОСОБА_1 був зарахований до Військової частини НОМЕР_1 з 30 вересня 2016 року, не звільняє належного відповідача від обов`язку провести повний розрахунок за весь період. Відповідно до Порядку №260, обов`язок з виплати грошового забезпечення, в тому числі не виплаченого раніше, переходить до нової військової частини через грошовий атестат. Таким чином, Військова частина НОМЕР_4 , як останній суб`єкт, що здійснював фінансове забезпечення, повинна була виплатити індексацію грошового забезпечення за спірний період, включно з періодом служби у Військовій частині НОМЕР_5 з 01 грудня 2015 року. Саме Військова частина НОМЕР_4 , як останній суб`єкт, що здійснював фінансове забезпечення позивача та проводив з ним остаточний розрахунок при звільненні є належним відповідачем за всіма позовними вимогами (а.с.41-42).
У поданому до суду 13 листопада 2025 року через систему “Електронний суд” запереченні на відповідь на відзив Військова частина НОМЕР_1 позовні вимоги не визнала та у їх задоволенні до Військової частини НОМЕР_1 просила відмовити повністю. Окрім того, зазначає про пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом в частині позовних вимог за спірний період з 19 липня 2022 року по 01 серпня 2025 року (а.с.49-52).
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року залучено до участі у даній справі співвідповідачів: Військову частину НОМЕР_2 (відповідач 2), Військову частину НОМЕР_3 (відповідач 3), та Військову частину НОМЕР_4 (відповідач 4).
У поданому до суду 08 грудня 2025 року через систему “Електронний суд” відзиві на позов Військова частина НОМЕР_2 позовні вимоги не визнала та у їх задоволенні просила відмовити повністю. 
В обґрунтування цієї позиції вказала, що під час проходження військової служби в період з 30 вересня 2016 року по 31 грудня 2019 року позивачу виплачувалось грошове забезпечення у належному розмірі, яке обчислювалось та нараховувалось у межах виділених коштів. 
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 “Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів” (далі – Постанова №1013) фактично запропоновано в грудні 2015 року підвищити зарплати працівникам бюджетної сфери за рахунок збільшення посадових окладів (тарифних ставок) та підвищення постійних складових зарплати з тією метою, щоб з січня 2016 року розпочати обчислювати індекс споживчих цін для проведення індексації. Вказаною постановою не лише істотно змінено порядок проведення індексації доходів населення, починаючи з 01 грудня 2015 року, але й фактично визначено базовий місяць (січень 2016 року), який необхідно врахувати для проведення індексації. Починаючи з січня 2016 року здійснювалось обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком. Оскільки нарахована сума ймовірної індексації протягом січня 2016 року - лютого 2018 року не перевищила розмір підвищення грошового забезпечення випереджаючим шляхом у грудні 2015 року, відповідно не відновилася індексація грошового забезпечення в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб в цьому періоді. Таким чином, відсутні підстави для встановлення “базового місяця” - січень 2008 року при нарахуванні індексації грошового забезпечення в період з 30 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року. 
Щодо нарахування та виплати на користь позивача індексації-різниці за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2019 року зазначає, що Закон України “Про індексацію грошових доходів населення” і Порядок №1078 не містять поняття “фіксованої” суми індексації. З 01 грудня 2015 року в абзацах третьому - шостому пункту 5 Порядку №1078 йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці. З 01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” (далі - Постанова №704), якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078 березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення. 
З урахуванням наведеного просила у задоволенні позовних вимог до Військової частини НОМЕР_2 відмовити повністю (а.с.70-73).
У поданому до суду 09 грудня 2025 року через систему “Електронний суд” відзиві на позов Військова частина НОМЕР_3 позовні вимоги не визнала та у їх задоволенні просила відмовити повністю. 
Зазначила, що при обчисленні індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 січня 2020 року по 31 травня 2022 року відсутні порушення права та інтереси позивача, а тому підстав для задоволення позовних вимог в цій частині немає. Військова частина НОМЕР_3 також повідомляє, що індексація грошового забезпечення з 01 січня 2020 року по 31 травня 2022 року нараховувалась позивачу та виплачувалась відповідно до Порядку №1078, з урахуванням базового місяця – березень 2018 року (підвищення посадових окладів з 01 березня 2018 року з набранням чинності Постанови №704). Право на виплату індексації грошового забезпечення військовослужбовцям, з врахуванням базового місяця березень 2018 року, виникло у грудні 2018. Враховуючи вищезазначене, Військова частина НОМЕР_3 діяла в межах та у спосіб визначених законодавством України, протиправних дій з боку Військової частини НОМЕР_3 стосовно позивача допущено не було
З урахуванням наведеного просила у задоволенні позовних вимог до Військової частини НОМЕР_3 відмовити повністю (а.с.81-83).
Відповідач - Військова частина НОМЕР_4 у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подала. 
Згідно із частиною шостою статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У поданій до суду 11 грудня 2025 року відповіді на відзив Військової частини НОМЕР_2 позивач підтримав вимоги заявлені у позовній заяві, просив позов задовольнити (а.с.92-94).
У поданій до суду 15 грудня 2025 року відповіді на відзив Військової частини НОМЕР_3 позивач підтримав вимоги заявлені у позовній заяві, просив позов задовольнити (а.с.100-101).
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19 березня 2026 року прийнято до провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_4 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії. Судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу, зокрема в період з 30 вересня 2016 року по 01 серпня 2025 року у Військовій частині НОМЕР_1 
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 30 вересня 2016 року №9 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 01 вересня 2016 року №413 на посаду офіцера групи логістики штабу, який прибув з Військової частини пп НОМЕР_5 АДРЕСА_1 , з 30 вересня 2016 року зараховано до списків особового складу і всіх видів забезпечення Військової частини НОМЕР_1 (а.с.55).
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 01 серпня 2025 року №237, підполковника ОСОБА_1 , звільненого з військової служби в запас наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 18 липня 2025 року №82 на підставі підпункту “г” пункту 3 частини 6 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, виключено із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення Військової частини НОМЕР_4 з 01 серпня 2025 року (а.с.12,31). 
Згідно довідки №39/21 з відомчого обліку Міністерства оборони України, виданої Головним управлінням майна та ресурсів Міністерства оборони України від 07 травня 2021 року, Військова частина НОМЕР_1 має правовий статус суб`єкта – без права юридичної особи, є відокремленим підрозділом, провадить діяльність у сфері оборони, датою її первинною реєстрації є 15 вересня 2016 року. В період з 15 вересня 2016 року по 31 грудня 2019 року Військова частина НОМЕР_1 перебувала на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_2 .
Відповідно до листа помічника командувача Сухопутних військ Збройних Сил України – начальника фінансово-економічного управління, затвердженого командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України та зареєстрованого 29 грудня 2019 року за №13895, Військову частину НОМЕР_1 знято з фінансового забезпечення Військової частини НОМЕР_2 та з 01 січня 2020 року зараховано на фінансове забезпечення Військової частини НОМЕР_3 (а.с.29).
В подальшому, згідно листа начальника відділу фінансового планування та виконання кошторису фінансово-економічного управління ІНФОРМАЦІЯ_1 , погодженого помічником командувача – начальника фінансово-економічного управління ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14 травня 2022 року №737/1/304, Військову частину НОМЕР_1 з 01 червня 2022 року зараховано на фінансове забезпечення Військової частини НОМЕР_4 . (а.с.30).
Як вбачається з картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 за 2016-2019 роки (під час перебування на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_2 ), позивачу в спірний період з 30 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась. В період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2019 року Військовою частиною НОМЕР_2 позивачу нараховувалась та була виплачена індексація грошового забезпечення в грудні 2018 року – грудні 2019 року у розмірі 1784,72 грн із застосуванням базового місяця для розрахунку індексації березень 2018 року (а.с.76).
Як вбачається з картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 за 2020-2022 роки (під час перебування на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_3 ), позивачу в спірний період з 01 січня 2020 року по 31 травня 2022 року Військовою частиною НОМЕР_3 позивачу нараховувалась та була виплачена індексація грошового забезпечення: в січні-грудні 2020 року у розмірі 2664,32 грн; в січні-грудні 2021 року у розмірі 5503,83 грн; в січні-травні 2022 року у розмірі 2580,24 грн із застосуванням базового місяця для розрахунку індексації березень 2018 року (а.с.86-87).
На адресу Військової частини НОМЕР_1 представником позивача скеровано адвокатський запит за №01/03-09-25 від 03 вересня 2025 року щодо надання інформації про нараховане грошове забезпечення за період проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 до моменту виключення зі списків особового складу військової частини, зокрема щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення (а.с.13). Однак, вказаний адвокатський запит Військовою частиною НОМЕР_1 залишено без відповіді.
Бездіяльність відповідачів щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за спірний період у належному розмірі позивач вважає протиправною, у зв`язку із чим, звернувся із даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частинами першою-третьою статті 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України “Про індексацію грошових доходів населення” №1282-ХІІ від 03 липня 1991 року (надалі - Закон №1282-ХІІ).
Положеннями статті 1 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно зі статтею 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Статтею 4 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення.
Відповідно до пункту 1 цього Порядку він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 року №491-IV “Про внесення змін до Закону України “Про індексацію грошових доходів населення”. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016 року).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Згідно з пунктом 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
У пункті 4 Порядку №1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
З аналізу положень Закону №2011-XII та Закону №1282-ХІІ вбачається, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.
Крім цього, згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18, від 07 серпня 2019 року у справі №825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі №620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.
Стосовно дискреційних повноважень, суд зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова “може”.
За умови останнього підвищення військовослужбовцям посадового окладу в січні 2008 року, місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення для цілей застосування Порядку №1078 (із змінами, внесеними Постановою №1013) є січень 2008 року. Повноваження державних органів щодо визначення “місяця підвищення тарифних ставок (окладів)” для цілей застосування Порядку №1078 (із змінами, внесеними Постановою №1013) не були дискреційними, оскільки нормами означеного Порядку установлено лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки відповідної установи галузі бюджетної сфери - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого у розмірі 103 відсотки, починаючи з місяця останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник, яким для військовослужбовців у спірному періоді був січень 2008 року (зазначені висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 24 березня 2023 року у справі №420/21241/21). 
Відповідно до положень пунктів 2, 5 Порядку №1078 для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.
Отож, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.
Згідно з пунктом 10-2 Порядку №1078 для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу.
Аналіз наведених норм законодавства України, дає підстави суду дійти висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 “Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.
Відповідно до пункту 13 указаної Постанови вона набрала чинності з 01 січня 2008 року.
Схеми посадових окладів військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб були затверджені відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 “Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” (далі - Постанова №1294), яка набрала чинності у січні 2008 року. Надалі зміна грошового забезпечення військовослужбовців відбулась лише з 01 березня 2018 року у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”.
Таким чином, посадові оклади військовослужбовців від січня 2008 року не змінювалися аж до березня 2018 року, що відбулося на підставі Постанови №704.
У період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року розмір посадових окладів військовослужбовців визначався Постановою №1294, яка була чинною з 01 січня 2008 року та діяла по 01 березня 2018 року.
Відтак, за умови останнього підвищення військовослужбовцям посадового окладу в січні 2008 року, місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення для цілей застосування Порядку №1078 (зі змінами, внесеними Постановою №1013) є січень 2008 року, який і має застосовуватися для розрахунку позивачеві індексації грошового забезпечення за період з 28 квітня 2017 року по 15 травня 2017 року.
Верховний Суд у постановах від 12 травня 2022 року у справі №580/3335/21, від 19 травня 2022 року у справі № 200/3859/21, від 28 червня 2022 року у справі №420/4841/21 дійшов висновку про те, що базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення є саме січень 2008 року, в якому Постановою №1294 встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців, оскільки в період з 01 січня 2008 року по 01 березень 2018 року посадові оклади військовослужбовців були незмінними.
Отже, нарахування Військовою частиною НОМЕР_2 в період з 30 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року індексації грошового забезпечення із урахуванням іншого, ніж місяць січень 2008 року призвело до нарахування індексації грошового забезпечення у заниженому розмірі.
На переконання суду враховуючи вищевикладене, для нарахування індексації позивача за період з 30 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року саме січень 2008 року має бути базовим місяцем відповідно до Порядку №1078.
Щодо нарахування та виплати індексації за період з 01 березня 2018 року по 01 серпня 2025 року включно, суд зазначає наступне.
Постанова №704 вступила в дію 01 березня 2018 року, якою затверджено нові схеми тарифних розрядів військовослужбовців, та у пункті 2 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Таким чином, у березні 2018 року відбулося зростання грошового забезпечення військовослужбовців.
Суд зазначає, що порядок проведення індексації грошових доходів населення передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, “поточної індексації ” та “індексації-різниці”.
Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку №1078).
Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку №1078).
З 01 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йдеться про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4, 5 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувались з 15 березня 2018 року передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме: сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3); сума індексації у місяці підвищення грошових доходів нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу (абзац 4). У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру (абзац 5).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів, посадових окладів, грошового доходу) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до чергового підвищення тарифних ставок (окладів, посадових окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата суми індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
З урахуванням того факту, що 01 березня 2018 року набрала чинності Постанова №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
Системний і цільовий способи тлумачення абзаців 3, 4 Порядку №1078 дають підстави зробити висновок, що у зв`язку із підвищенням у березні 2018 року доходу позивача, відповідачу належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці.
Відтак, з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078, ОСОБА_1 має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Щодо кола обставин, які належить з`ясувати для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, то буквальний спосіб тлумачення цих норм свідчить про те, що для їхнього застосування суд повинен встановити: розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А); суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б); чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку № 1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Як уже було зазначено, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А) (аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 06 квітня 2023 року у справі №420/11424/21, від 20 квітня 2023 року у справі №320/8554/21, від 11 травня 2023 року у справі №260/6386/21.
Згідно з пунктом 1.9 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260, що був чинним до 07.06.2018, грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби в поточному місяці за минулий. 
Тобто, фактично в картці особового рахунку військовослужбовця зазначається у березні 2018 року виплата грошового забезпечення за лютий 2018 року, в свою чергу у квітні 2018 року – за березень 2018 року.
Із долученої до позовної заяви картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 за 2016-2019 роки, сума грошового забезпечення позивача в лютому 2018 року з урахуванням складових грошового забезпечення, які не мають разового характеру, становила – 11339,20 грн; сума грошового забезпечення у березні 2018 року з урахуванням складових грошового забезпечення, які не мають разового характеру, становила – 11904,15 грн.
Розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року становив 11904,15 грн – 11339,20 грн = 564,95 грн. 
Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (1762,00 * 253,3%) : 100 = 4 463,15 грн, де величина приросту індексу споживчих цін за період з січня 2008 року по березень 2018 року – 253,3%, прожитковий мінімуму для працездатних осіб, актуальний для березня 2018 року, відповідно до Закону України від 7 грудня 2017 року №2246-VIII “Про Державний бюджет України на 2018 рік” - 1762,00 грн.
Оскільки розмір підвищення доходу в березні 2018 року є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року, то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби. 
Зазначена позиція суду відповідає правовій позиції, викладений у постанові Верховного Суду від 22 червня 2023 року у справі №520/6243/22.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу: 4 463,15 грн – 564,95 грн = 3898,20 грн.
Крім того, суд враховує, що у період з січня по грудень 2023 року індексація грошового забезпечення не підлягає нарахуванню та виплаті позивачу, оскільки відповідно до пункту 3 розділу “Прикінцеві положення” Закону України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” від 03 листопада 2022 року №2710-ІХ було зупинено на 2023 рік дію Закону №1282-ХІІ.
Як встановлено судом, відповідно до карток особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 за 2016-2019 роки (під час перебування на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_2 ), позивачу в період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2019 року Військовою частиною НОМЕР_2 здійснювалось нарахування та виплата індексації із застосуванням базового місяця для розрахунку індексації березень 2018 року, тобто не в сумі, яка передбачена абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078.
Відповідно до карток особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 за 2020-2022 роки (під час перебування на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_3 ), позивачу в період з 01 січня 2020 року по 31 травня 2022 року Військовою частиною НОМЕР_3 здійснювалось нарахування та виплата індексації із застосуванням базового місяця для розрахунку індексації березень 2018 року, тобто не в сумі, яка передбачена абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078.
Разом з тим, Військова частина НОМЕР_4 у встановлений ухвалою суду від 20 листопада 2025 року про залучення відповідачів в адміністративній справі строк відзиву на позов та витребуваних судом копій карток грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_1 за період з 01 червня 2022 року по 01 серпня 2025 року (з зазначенням інформації про нарахування та виплату йому помісячно індексації грошового забезпечення) не надала.
Поряд з цим, суд враховує, що частиною четвертою статті 159 КАС України закріплено, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Керуючись цієї нормою та приймаючи до уваги неподання відповідачем Військовою частиною НОМЕР_4 без поважних причин відзиву на позов та витребуваних документів, незважаючи на своєчасне отримання ухвали про залучення відповідачів в адміністративній справі, суд кваліфікує неподання відповідачем Військовою частиною НОМЕР_4 відзиву як визнання позову в частині позовних вимог до даного відповідача.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні по справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (від 9 грудня 1994 року №18390/91), вказав, що статтю 6 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
При цьому, надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року по справі № 802/2236/17-а.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Суд наголошує, що відповідно до частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
При цьому відповідачем Військовою частиною НОМЕР_4 не надано суду жодних доказів на підтвердження обставин щодо нарахування ОСОБА_1 у період з 01 червня 2022 року по 01 серпня 2025 року індексації грошового забезпечення відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, та щодо неможливості надання таких доказів, або ж фактів, що заперечують викладені позивачем позовні вимоги.
Поряд з цим, суд зазначає, що відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 30 вересня 2016 року №9, ОСОБА_1 , який прибув з Військової частин пп НОМЕР_5 АДРЕСА_1 , з 30 вересня 2016 року було зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення. 
Таким чином, датою початком відліку періоду проходження позивачем військової служби в списках особового складу Військової частини НОМЕР_1 та моментом виникнення між ними бідь яких правовідносин слід вважати 30 вересня 2016 року. 
Відтак, вимоги позивача за період з 01 грудня 2015 року по 29 вересня 2016 року, звернені до Військової частини НОМЕР_1 є необґрунтованими, оскільки протягом вказаного періоду позивач військову службу в списках особового складу Військової частини НОМЕР_1 не проходив, а тому в цій частині позовних вимог до Військової частини НОМЕР_1 належить відмовити.
При вирішенні спору судом враховано, що відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Пунктом 3 зазначеного Порядку №44 передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України “Про податок з доходів фізичних осіб”.
Пункти 4 та 5 Порядку №44 визначають, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Таким чином, грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Отже, нарахування та виплата грошового забезпечення має бути проведена відповідачами із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44, а тому позовні вимоги щодо перерахунку та виплати грошового забезпечення з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до Порядку №44 також підлягають до задоволення.
З урахуванням встановлених обставин, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову шляхом: визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати позивачу за період з 30 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року індексації грошового забезпечення в повному розмірі, відповідно до Закону України “Про індексацію грошових доходів населення”, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, з визначенням базового місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року та зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 30 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – січень 2008 року, відповідно до Закону України “Про індексацію грошових доходів населення”, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (з урахуванням виплачених сум) із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44; визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати позивачу за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2019 року індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – березень 2018 року, відповідно до Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” та відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 у фіксованій величині 3898,20 грн в місяць та зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2019 року індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – березень 2018 року, відповідно до Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” та відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 у фіксованій величині 3898,20 грн в місяць (з урахуванням виплачених сум) із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44; визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_3 щодо ненарахування та невиплати позивачу за період з 01 січня 2020 року по 31 травня 2022 року індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – березень 2018 року, відповідно до Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” та відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 у фіксованій величині 3898,20 грн в місяць та зобов`язання Військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01 січня 2020 року по 31 травня 2022 року індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – березень 2018 року, відповідно до Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” та відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 у фіксованій величині 3898,20 грн в місяць (з урахуванням виплачених сум) із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44; визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_4 щодо ненарахування та невиплати позивачу за період з 01 червня 2022 року по 31 грудня 2022 року та з 01 січня 2024 року по 01 серпня 2025 року індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – березень 2018 року, відповідно до Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” та відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 у фіксованій величині 3898,20 грн в місяць та зобов`язання Військову частину НОМЕР_4 нарахувати та виплати ОСОБА_1 за період з 01 червня 2022 року по 31 грудня 2022 року та з 01 січня 2024 року по 01 серпня 2025 року індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – березень 2018 року, відповідно до Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” та відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 у фіксованій величині 3898,20 грн в місяць (з урахуванням виплачених сум) із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44 .
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Щодо твердження представника Військової частини НОМЕР_1 про пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом в частині позовних вимог за період з 19 липня 2022 року по 01 серпня 2025 року суду зазначає наступне.
Верховним Судом у складі cудової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду в постанові від 21 березня 2025 року у справі №460/21394/23 викладена наступна правова позиція щодо застосування строків звернення до суду:
Якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин”, то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин”) (пп. 65.1 - 65.2 п. 65 постанови).
Отже, з 19 липня 2022 року строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати при звільненні, обмежений трьома місяцями з дня одержання письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні.
Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 01 серпня 2025 року №237 виключено із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення Військової частини НОМЕР_4 з 01 серпня 2025 року.
Позивач звернувся із позовною заявою до суду 16 жовтня 2025 через систему “Електронний суд”.
З огляду на викладене, доводи представника Військової частини НОМЕР_1 про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог за період з 19 липня 2022 року по 01 серпня 2025 року є помилковими, оскільки з позовом про стягнення належної позивачу заробітної плати при звільненні, позивач звернувся в межах трьох місяців з дня звільнення.
Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.
Керуючись статтями 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексу законів про працю України, Закону України “Про індексацію грошових доходів населення”, Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 з 30 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року індексації грошового забезпечення в повному розмірі, відповідно до Закону України “Про індексацію грошових доходів населення”, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, з визначенням базового місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 30 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – січень 2008 року, відповідно до Закону України “Про індексацію грошових доходів населення”, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (з урахуванням виплачених сум) із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2019 року індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – березень 2018 року, відповідно до Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” та відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 у фіксованій величині 3898,20 грн в місяць.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2019 року індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – березень 2018 року, відповідно до Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” та відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 у фіксованій величині 3898,20 грн в місяць (з урахуванням виплачених сум) із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 01 січня 2020 року по 31 травня 2022 року індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – березень 2018 року, відповідно до Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” та відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 у фіксованій величині 3898,20 грн в місяць.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01 січня 2020 року по 31 травня 2022 року індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – березень 2018 року, відповідно до Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” та відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 у фіксованій величині 3898,20 грн в місяць (з урахуванням виплачених сум) із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_4 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 01 червня 2022 року по 31 грудня 2022 року та з 01 січня 2024 року по 01 серпня 2025 року індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – березень 2018 року, відповідно до Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” та відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 у фіксованій величині 3898,20 грн в місяць.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01 червня 2022 року по 31 грудня 2022 року та з 01 січня 2024 року по 01 серпня 2025 року індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – березень 2018 року, відповідно до Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” та відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 у фіксованій величині 3898,20 грн в місяць (з урахуванням виплачених сум) із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ).
Відповідач 1: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ).
Відповідач 2: Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_8 ).
Відповідач 3: Військова частина НОМЕР_3 ( АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ).
Відповідач 4: Військова частина НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 код ЄДРПОУ НОМЕР_10 ).

Суддя Ю.Ю. Сорока