Справа № 212/13841/25 
2/212/1441/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2026 року місто Кривий Ріг 
Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючої судді Швець М. В., за участі секретаря судового засідання Терещук М.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу, позовну заяву Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії,
ВСТАНОВИВ ТАКЕ.
До суду звернулася представник позивача Ющенко В.В. із позовною заявою АТ «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії. Суд виніс ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 07 січня 2026 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про зміну предмету позову, у якому позивач відмовився від позовних вимог до ОСОБА_2 , та надав суду нову редакцію позовної заяви із виключенням з кола відповідачів останньої. На підставі статті 206 ЦПК України, така відмова прийнята судом, про що постановлено відповідну ухвалу суду.
Відповідачу надіслано копію ухвали про відкриття провадження, проте відповідач правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяви із запереченнями розгляду справи в порядку спрощеного провадження, а також клопотань про розгляд справи з викликом сторін до суду не направляв.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Позиції сторін.
Позов обґрунтований таким. Позивач як надавач послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню, надав у період з 01.11.2021 до 30.09.2025 відповідачу послугу з постачання теплової енергії (на опалення місць загального користування, допоміжних приміщень та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку) за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 11 497,66 грн. Позивач виконав свої зобов`язання, а відповідач зобов`язана сплатити надані послуги. На підставі ст. 625 ЦК України позивач також нарахував відповідачу інфляційні втрати, 3% річних, плату за абонентське обслуговування та пеню за порушення зобов`язань у розмірі 1 999,03 грн, 569,31 грн, 380,70 грн та 684,87 грн відповідно. Усього разом просив стягнути з відповідача 15 131,57 грн. Крім того, просив стягнути з відповідача судовий збір. 
Отже, питання, на які має відповісти суд:
1. чи були між сторонами у спірний період (з 01.11.2021 до 30.09.2025) відносини щодо послуги з постачання теплової енергії (на опалення місць загального користування, допоміжних приміщень та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку)?
2. якщо такі відносини були, чи наявна заборгованість і який її розмір?
3. якщо відносини та заборгованість є, чи є підстави для стягнення втрат від інфляції, 3% річних та пені?
Фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
Обставина реєстрації місця проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , з 31.10.2014 року підтверджується відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади (відповідь № 8436; а. с. 91). 
В матеріалах справи наявні Рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради про початок та про закінчення опалювального сезону з період з 2021 року до 2025 року відповідно (а. с. 21-29).
Суд встановив обставину розміщення 01.10.2021 на сайті позивача https://tec.dp.ua Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.10.2021 як публічного договору приєднання (далі - «Договір»). Пунктом 2 цього Договору передбачено, що він є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті виконавця Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», надалі – АТ «Криворізька теплоцентраль» https://tec.dp.ua/. Пунктом 4 Договору визначено, що фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги. Пунктами 51, 52 цього Договору передбачено, що він набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності; якщо за один місяць до закінчення строку його дії жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.
Житловий будинок АДРЕСА_2 Речмидила технічно під`єднаний до інженерних мереж АТ «Криворізька теплоцентраль» та забезпечується постачанням теплової енергії, яку надає позивач. Факт поставки теплової енергії у спірний період у вказаний житловий будинок підтверджується актами подачі та припинення подачі теплоносія, складених представниками Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» в присутності представників житлової організації протягом 2021 - 2025 років, а подача та припинення подачі такого теплоносія здійснювалась на виконання рішень виконкому Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону.
Відповідно до акту-припису ДП «Криворізька теплоцентраль» за адресою: АДРЕСА_1 встановлено автономне опалення та підтверджує відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП. Акт складено на предмет зняття нарахувань з централізованого опалення. Проте власник нерухомого майна, обладнаного індивідуальними джерелами опалення зобов`язаний здійснювати оплату на постачання теплової енергії, яка складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.
Обставини подання теплоносія в будівлю житлового будинку АДРЕСА_2 Речмидила та припинення такого подання підтверджуються відповідними Актами (а. с. 78/81).
Актами фіксації показань лічильника за період з 01.11.2021 до 30.09.2025 та відомостями обліку параметрів теплоспоживання підтверджуються обставини щомісячного обсягу споживання теплової енергії будинком АДРЕСА_2 . 
Суд дослідив детальний розрахунок обсягу споживання постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по вересень 2025 року включно, де зазначені: загальна площа житлового будинку, площа спірного приміщення, частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення місць загального користування та додаткових приміщень, частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення на функціонування внутрішньо будинкових систем опалення, частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення на загально будинкові потреби опалення, площа приміщень з індивідуальним опаленням, а також вказано загальна спожита теплова енергія за показника приладу обліку, обсяг теплової енергії на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення, обсяг теплової енергії на опалення неопалювальних приміщень (приміщень з індивідуальним опаленням), обсяг теплової енергії на загально будинкові потреби, обсяг теплової енергії на опалення приміщень будинку, обсяг теплової енергії на опалення МЗК та допоміжних приміщень для приміщення будинку, обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення для приміщення, обсяг теплової енергії на загально будинкові потреби на опалення для приміщення, обсяг теплової енергії транзитними мережами, корегування обсягу теплової енергії, загальний обсяг теплової енергії, розподілений на приміщення з вказівкою тарифів та визначенням загальної суми витрат на опалення вказаного приміщення. 
На підставі Розрахунку обсягу спожитої теплової енергії (а. с. 40), яка була обрахована відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії від 21.08.2019 року № 830 та Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг від 22.11.2018 року № 315, та Детального розрахунку заборгованості з плати за абонентське обслуговування (а. с. 41), суд встановив, що за період з 01.11.2021 до 30.09.2025 року позивач нарахував за послугу 11 497,66 грн; за цей же період відповідач сплатив 0,00 грн; залишок заборгованості – 11 497,66 грн. Плати за абонентське обслуговування за період з листопада 2021 до жовтня 2025 нараховано 380,69 грн, сплачено – 0,00 грн, залишок заборгованості – 380,70 грн. 
Докази погашення заборгованості та/або спростування розрахунку заборгованості відповідач суду не надав.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. 
Оцінка аргументів сторін та висновки суду.
Щодо підстав нарахування плати за послугу.
Спір між сторонами охоплює відносини у період з 01.11.2021 до 30.09.2025 року.
Користування послугою централізованого опалення у період з 2004 року регулювалося Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 (втратив чинність 01.05.2019); у період до 01.05.2022 також регулювалося Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 (далі – «Правила 2005 року»); Законом України «Про теплопостачання» (з початку існування відносин між сторонами спору дотепер). Користування послугою централізованого опалення регулюється Законами України «Про теплопостачання» (з початку існування відносин між сторонами спору), Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII (набрав чинності 10.12.2017, введений в дію з 01.05.2019, далі – «Закон про ЖКП»), Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою КМУ № 830 від 21.08.2019 (набрали чинності з 04.09.2019; далі – «Правила 2019 року»); у період до 01.05.2022 також регулювалося Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 (далі – «Правила 2005 року»). 
За визначенням ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (далі – «Закон 2004 року» ) від 24.06.2004 в редакції, що діяла в період з 01.04.2014 до втрати чинності цим законом 01.05.2019, споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 зазначеного закону 2004 року споживач був зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. 
Згідно з п. 18 Правил 2005 року оплата послуг повинна була здійснюватися не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з п. 35-36 Правил 2019 року розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць; оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором; за бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів; споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Згідно з п. 37 Правил 2019 року споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору.
Закон про ЖКП містить визначення поняття «індивідуальний споживач» - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п. 6 ч. 1 ст. 1). 
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону про ЖКП житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Отже, для ідентифікації особи як споживача з 01.05.2019 мають бути ознаки користування об`єктом нерухомого майна, отримання послуги для власних потреб та укладення договору.
Водночас, згідно з ч. 1 ст. 9 Закону про ЖКП, споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору; здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Крім того, 01.05.2021 було внесено зміни до Закону про ЖКП, яким запроваджено укладання публічного договору приєднання. 
Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону про ЖКП у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору співвласники багатоквартирного будинку не повідомили виконавця відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) про прийняття рішення про вибір моделі організації договірних відносин, визначеної в частині першій статті 14 цього Закону, публічний індивідуальний договір про надання комунальної послуги, укладений з таким виконавцем, вважається продовженим на наступний однорічний строк.
Згідно з ч. 7 ст. 14 Закону про ЖКП до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.
Доказів, що співвласники багатоквартирного будинку 7 по вулиці Корнія Речмидила прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги, суду не надано. Отже, з відповідачем з 01.11.2021 укладений індивідуальний договір про надання комунальної послуги шляхом укладення публічного договору приєднання після його розміщення на сайті позивача. 
Згідно з ч. 4 ст. 13 Закону про ЖКП, якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.
Частина 5 ст. 13 Закону про ЖКП містить також правило про те, що публічні договори приєднання про надання комунальних послуг з власниками індивідуальних (садибних) житлових будинків вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги.
Відповідно до п. 13 актуальних Правил 2019 року індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Індивідуальний договір з власником індивідуальних (садибних) житлових будинків вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги (фактичне виконання робіт із відключення будинку). Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.
Резюмуючи регулювання виникнення підстав для оплати за житлово-комунальні послуги, суд дійшов такого висновку:
до 01.05.2019 профільний Закон 2004 року визначав споживача як особу, що отримує послугу, і тому обставина укладення ним договору – другорядна і необов`язкова;
у період з 01.05.2019 до 01.05.2021 відповідно до актуального Закону про ЖКП серед критеріїв для визначення споживача, разом з користуванням майном та отриманням послуги, наявний критерій укладення договору; однак стаття 9 цього закону про ЖКП говорить про те, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору;
з 01.05.2021 «автоматичне» отримання комунальної послуги – без активного волевиявлення особи на відмову від неї/відмову від укладання договору (внесення змін до нього), актуальний Закон про ЖКП пов`язує з підставою для обов`язку оплати такої послуги. 
Пунктом 28 Правил 2005 року (які діяли до 01.05.2022) визначалося, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування.
Пунктами 14, 24 Правил 2019 року (які діють дотепер) визначено, що відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку; обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води. Пунктом 38 цих же Правил 2019 року встановлено, що споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).
Доказів відмови від отримання послуги або відмови від укладання договору відповідач не надав. Отже, суд дійшов висновку про наявність між відповідачем та позивачем відносин щодо користування житлово-комунальною послугою з постачання теплової енергії (централізованого опалення).
Щодо розміру заборгованості за послугу.
Відповідно до п. 5 Типового договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 (далі – Методика). Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал) (п. 11 Типового договору).
Пунктом 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами) (надалі - Правила надання послуг) визначено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. 
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Частиною першою ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно.
Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлений ст. 19 Закону України «Про теплопостачання».
Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць.
Власник нерухомого майна, обладнаного індивідуальними джерелами опалення зобов`язаний здійснювати оплату за постачання теплової енергії, яка складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.
Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду в справі №311/3489/18.
Відповідно до п. 5 Типового договору про надання послуги з постачання теплової енергії, обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергій, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з: обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. 
Відповідно до п. 41 Договору, споживач зобов`язаний у разі відключення його приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).
Відповідно до ч. 6 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. 
Сума заборгованості підтверджується Розрахунком обсягу спожитої теплової енергії (а. с. 40) та Детальним розрахунком заборгованості (а. с. 41). Відповідач обставину заборгованості та її розміру жодним доказом не спростував. Отже, вимоги про стягнення з відповідача боргу за послугу постачання теплової енергії (на опалення місць загального користування, допоміжних приміщень та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку) та абонентського обслуговування мають бути задоволені.
Відповідно, суд дійшов висновку про наявність підстав для оплати відповідачем відповідної послуги, наданої позивачем у заявлений період у заявленому розмірі.
Щодо 3% річних та втрат від інфляції.
Позивач також заявив вимогу про стягнення 3 % річних у розмірі 569,31 грн за періоди з 01.01.2022 до 23.02.2022 та з 30.12.2023 до 15.11.2025; втрат від інфляції в розмірі 1 999,03 грн за січень 2022 та за період з січня 2024 до листопада 2025 року.
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Розмір заявлених позивачем до стягнення санкцій за несвоєчасну сплату підтверджується Розрахунком ціни заяви. Відповідач підстави нарахування штрафних санкцій та їх розмір жодним доказом не спростував. Отже, вимога про стягнення 3% річних та втрат від інфляції за вказані періоди є обґрунтованою та має бути задоволена.
Щодо пені.
Позивач заявив вимогу про стягнення пені за прострочення сплати заборгованості в розмірі 684,87 грн.
Пеня є різновидом неустойки та право на її стягнення передбачене ст. 624 ЦК України.
Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону про ЖКП, у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.
Отже, наявні підстави для стягнення пені з відповідача у розмірі та за період, заявленому позивачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 3 028,00 грн має бути стягнутий з відповідача повністю.
На підставі зазначеного, керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 268, 273, 274, 279, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ ТАКЕ:
Позовну заяву Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії – задовольнити. 
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за спожиту послугу з постачання теплової енергії (на опалення місць загального користування, допоміжних приміщень та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку) у розмірі основного боргу 11 497,66 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 999,03 грн, 3% річних у розмірі 569,31 грн, пеню у розмірі 684,87 грн, плата за абонентське обслуговування у розмірі 380,70 грн, а всього – 15 131,57 (п`ятнадцять тисяч сто тридцять одна грн 57 коп) гривень. 
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», ЄДРПОУ: 00130850, місцезнаходження: вул. Електрична, 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область;
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП невідомий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду складено та підписано 25 березня 2026 року.

Суддя: М. В. Швець