ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
21 квітня 2026 року
м. Харків
справа № 638/17244/16
провадження № 22-ц/818/3023/26
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Тичкової О.Ю., Пилипчук Н.П.
за участю секретаря: Шнайдер Д.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Духоборової Анастасії Миколаївни, -
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Москаленко Ірини Борисівни на ухвалу Шевченківського районного суду м.Харкова від 17 лютого 2026 року, постановлене суддею Подус Г.С.
в с т а н о в и в :
У серпні 2026 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, в якій, просила визнати протиправними дії державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Духоборової Анастасії Миколаївни у виконавчому провадженні № 74746265 при винесенні постанови від 18 липня 2025 року про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; скасувати постанову державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Духоборової Анастасії Миколаївни про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 18 липня 2025 року у виконавчому провадженні № 74746265; зобов`язати державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у провадженні якого знаходиться виконавче провадження № 74746265, вирішити питання про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Харкова від 17 лютого 2026 року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Москаленко Ірина Борисівна просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити скаргу у повному обсязі.
Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що боржник не надав державному виконавцю жодних доказів того, що керування транспортними засобами входить до його трудових обов`язків як начальника 5 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України у Чернігівській області. У Положенні про 5 державний пожежно-рятувальний загін, копія якого додана боржником до заяви державному виконавцю про скасування обмеження у праві керування транспортними засобами, не встановлено обов`язків боржника керувати службовим автомобілем під час аварійно-рятувальних робіт, запобіганні надзвичайним ситуаціям, ліквідації їх наслідків. Отже боржником не надано жодних доказів, що встановлення обмеження у праві керування транспортними засобами позбавляє його основного законного джерела засобів для існування.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Залишаючи скаргу без задоволення, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 входить до особового складу ДСНС України та його функціональні обов`язки безпосередньо пов`язані з керуванням транспортними засобами, а винесена постанова фактично позбавляє його основного джерела засобів для існування (заробітної плати), що суперечить ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та унеможливлює фактичне виконання судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Крім того суд першої інстанції зазначив, що з заробітної плати боржника систематично здійснюються відрахування в рахунок погашення заборгованості по аліментам, що свідчить про ефективність проведення виконавчий дій.
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Оболонському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває Виконавчий лист № 638/17244/16-ц, виданий 19.03.2024 року Харківським апеляційним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви 31.10.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. 
Виконавче провадження № 74746265 відкрито 15.04.2024 року.
03 вересня 2024 року головним державним виконавцем Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко Анною Валеріївною винесено постанову у рамках виконавчого провадження № 74746265 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. 
Постановою встановлено, що з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання у ОСОБА_2 утворилася заборгованість зі сплати аліментів 454034,06 грн., сукупний розмір якої згідно розрахунку від 30.08.2024 за період з 31.10.2016 по 30.08.2024 перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, що є підставою для встановлення відносно боржника тимчасового обмеження відповідно до статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». 
16.06.2025 року від ОСОБА_2 до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подано заяву про скасування обмеження у праві керування транспортними засобами.
18.07.2025 року державним виконавцем Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Духоборовою Анастасією Миколаївною винесено постанову у рамках виконавчого провадження № 74746265 про скасування тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві керування транспортним засобом. 
Згідно витягу з Наказу ДСУзНС (по особовому складу цивільного захисту №175 від 29.03.2023 року ОСОБА_2 призначено начальником 5 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України у Чернігівській області з охорони об`єктів.
Звертаючись до державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Федоренко І.П. вказував, що його робота пов`язана із використанням транспортного засобу, та посилався на Положенням про 5 державний пожежно-рятувальний загін ГУ ДСНС України у Чернігівській області з охорони об`єктів (нова редакція), з поміж інших пунктів, де пунктом 7.23 встановлено, що начальник виїжджає на надзвичайні ситуації та пожежі за підвищеним рангом (номером) виклику в районах виїзду підрозділів, що входять до складу 5 ДПРЗ.
Згідно з ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження закріплені у Розділі IV Закону.
Відповідно до ч.1, 5 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Отже, здійснення державним виконавцем комплексу дій, які визначені Законом, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені Законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження - стягувача та боржника.
Відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
Частиною десятою статті 71 Закону №1404-VІІІ визначено, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: 1)якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; 2)використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; 3)проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; 4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.
Скасовуючи постанову державний виконавець вважав, що оскільки робота боржника безпосередньо пов`язана із керуванням транспортного засобу, то наявні підстави для скасування постанови з метою усунення перешкод у роботі.
Висновки викладені в постанові державного виконавця суперечать положенням ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».
Положенням про 5 державний пожежно-рятувальний загін ГУ ДСНС України у Чернігівській області з охорони об`єктів (нова редакція), з поміж інших пунктів, де пунктом 7.23 встановлено, що начальник виїжджає на надзвичайні ситуації та пожежі за підвищеним рангом (номером) виклику в районах виїзду підрозділів, що входять до складу 5 ДПРЗ.
Разом з тим наявність посилання у положенні про те, що начальник виїжджає на надзвичайні ситуації та пожежі за підвищеним рангом (номером) виклику в районах виїзду підрозділів не свідчить саме про необхідність управління боржником транспортним засобом при виникненні таких ситуацій.
Зазначене положення лише вказує на те, що начальник пожежної служби виїжджає разом із підрозділом за викликом в районах надзвичайних ситуацій та пожеж за підвищеним рангом. 
Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до внутрішнього переконання.
Доказів, які б свідчили, що для здійснення таких виїздів ОСОБА_2 використовує власний транспортний або службовий засіб, яким керує особисто, матеріали справи не містять.
Державний виконавець на зазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для скасування таких обмежень.
Таким чином дії державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Духоборової Анастасії Миколаївни у виконавчому провадженні № 74746265 при винесенні постанови від 18 липня 2025 року про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами є протиправними та не відповідають вимогам закону.
На момент постановлення зазначеної постанови заборгованість ОСОБА_2 по аліментам становила 419734,26 грн, що перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, що є підставою для встановлення відносно боржника тимчасового обмеження відповідно до статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».
ОСОБА_2 не позбавлений права звернутися до державного виконавця із заявою про розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом (п.3 ст. 71 Закону №1404-VІІІ) з метою розгляду питання щодо можливості керування транспортним засобом.
У разі усунення заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, яка дає підстави виконавцю для накладення постанови про обмеження певних прав, виконавцем вживаються заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а саме скасовуються накладені обмеження. 
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 454/586/20, від 23 жовтня 2024 року у справі № 310/2210/21. 
Таким чином дії державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Духоборової Анастасії Миколаївни під час винесення постанови про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами не відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження», який спрямований на забезпечення належного виконання рішень, щодо стягнення аліментів, з метою зменшення заборгованості зі сплати аліментів, а також забезпечення захисту інтересів та належного утримання осіб, а тому такі дії є протиправними, а постанова про скасування встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами підлягає скасуванню.
Судова колегія зазначає, що скасування постанови державного виконавця про скасування встановленого тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами відновлює дію попередньої постанови. Підстави для зобов`язання державного виконавця вирішити питання про встановлення тимчасового обмеження боржника відсутні.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення скарги.
Відповідно до п. 4 ч.1ст.376ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю/або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст. ст.367,368,374,376,381,382,383,384 ЦПК Українисуд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Москаленко Ірини Борисівни - задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м.Харкова від 17 лютого 2026 року скасувати.
Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправними дії державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Духоборової Анастасії Миколаївни у виконавчому провадженні № 74746265 при винесенні постанови від 18 липня 2025 року про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. 
Скасувати постанову державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Духоборової Анастасії Миколаївни про скасування тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами від 18 липня 2025 року у виконавчому провадженні № 74746265.
У задоволенні скарги в іншій частині відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Головуючий:         О.В. Маміна
Судді:         Н.П. Пилипчук
О.Ю. Тичкова