Номер провадження: 22-ц/813/2433/26 
Справа № 947/14172/25
Головуючий у першій інстанції Малиновський О. М.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,
суддів:   Громіка Р.Д.,
Комлевої О.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Красношлик Анастасії Олександрівни на рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Малиновського О.М., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

17.04.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі – ТОВ) «СВЕА ФІНАНС» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що 09.05.2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 12150-05/2023, відповідно до умов якого позичальник отримав кредитні кошти у розмірі 15 000,00 грн.
03.07.2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором.
29.11.2023 року ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (стара назва - ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») перейшло право вимоги за зазначеним кредитним договором.
Позивач зазначає, що внаслідок невиконання умов кредитного договору у позичальника виникла заборгованість у розмірі 69 375,00 грн., з яких: 15 000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 54 375,00 грн. – заборгованість за відсотками.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням Пересипського районного суду м. Одеси від 20.10.2025 року ТОВ «СВЕА ФІНАНС» були задоволені.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 69 375,00 грн. та судовий збір в розмірі 2422,40 грн. (а.с.81-84).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Красношлик А.О. ставить питання про скасування оскаржуваного рішення суду, ухвалення нового судового рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.86-90).
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 05.03.2026 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.
Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). 
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Апеляційний суд також зазначає, що з врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 8), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду даної справи в строки, передбачені національним законодавством, а також через участь суддів даної колегії суддів в інших цивільних, адміністративних і кримінальних справах, через відключення електроенергії в приміщенні Одеського апеляційного суду, датою ухвалення цього судового рішення є 05.03.2026 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження у даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.12.2025 року (а.с.105), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України (а.с.106-107). 

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами було укладено кредитний договір та внаслідок неналежного виконання умов договору у позичальника виникла заборгованість у загальному розмірі 69 375,00 грн., з яких: 15 000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 54 375,00 грн. – заборгованість за відсотками (а.с.81-84). 

Однак, колегія суддів не в повному обсязі погоджується з висновками суду першої інстанції, в частині стягнення відсотків у визначеному розмірі, виходячи із наступного.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Відповідно до положень ст.ст. 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що 09.05.2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 12150-05/2023, відповідно до умов якого позичальник отримав кредитні кошти у розмірі 15 000,00 грн.
За умовами пунктів 1.1, 1.2, 1.4, 1.4.1, 1.5, 1.6 зазначеного договору, кредитодавець надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 15 000,00 грн., строком на 360 днів, до 02.05.2024 року. Також за користування кредитними коштами, позичальник має сплатити відсотки у розмірі 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.2.1 цього договору. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 (а.с.7-8).
Крім того, ОСОБА_1 електронним підписом підписав Заяву-анкету клієнта на отримання фінансового кредиту, в якому зазначені анкетні відомості про себе, у тому числі і номер платіжної картки на яку він просив перерахувати кредитні кошти на картку № НОМЕР_1 (а.с.6-зворот).
Також, 09.05.2023 року позичальником електронним підписом було підписано паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію про умови кредитування (а.с.9зворот-10).

На виконання вимог договору, ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» перерахувало 09.05.2023 року кредитні кошти у розмірі 15 000,00 грн. на розрахункову картку позичальника № НОМЕР_1 , що листом iPay.ua № 2919_250318185331 від 18.03.2025 року (а.с.16-зворот).

Тому посилання заявника апеляційної скарги на те, що позивачем не було надано доказів на підтвердження переказу грошових коштів на рахунок відповідача, є безпідставним. 

В апеляційній скарзі представник апелянта також зазначає, що ТОВ «СВЕА ФІНАНС» не є належним позивачем у даній справі.
Так, 03.07.2023 року між ТОВ «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» було укладено договір факторингу №3072023, відповідно до умов якого до ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором.
Відповідно до п.1.1 договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, клієнт передав фактору, а фактор прийняв і зобов`язується оплатити клієнту права вимоги за грошовим зобов`язанням у загальному розмірі 320 904 260,80 грн., що виникли у клієнта за кредитними договорами, укладеними між боржниками та клієнтом.
У п. 1.2 вказаного договору зазначено, що фактор стає новим кредитором в зобов`язаннях, що виникли із основних договорів, та отримує права вимоги по зобов`язанням за основними договорами, у тому числі права грошових вимог до боржників по спліт боргу за основними договорами, строк платежу за якими настав, а також вимоги по основним договорам, які виникнуть в майбутньому, з моменту підписання сторонами Акту приймання передачі відповідно до додатку № 2 цього договору (а.с.17).
Згідно витягу з реєстру боржників, додаток № 1 до договору факторингу №3072023, до ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» перейшло право вимоги, у тому числі за кредитним договором № 12150-05/2023 від 09.05.2024 року, боржник ОСОБА_1 (а.с.19).
В подальшому, 29.11.2023 року ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (нова назва - ТОВ «СВЕА ФІНАНС»), уклали договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшло право вимоги за зазначеним кредитним договором (а.с.18зворот-22).
Згідно п. 1.1 вказаного договору реєстр боржників – погоджений сторонами перелік боржників, їх кредитних договорів, договорів забезпечення, права вимог за якими відступаються за цим договором, особистих прав і розмірів грошових зобов`язань кожного з них із зазначенням суми заборгованості.
Реєстр боржників є невід`ємною частиною договору факторингу від 29.11.2023 року № 01.02-79/23 (п.2.3).
Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу 29.11.2023 року № 01.02-79/23, до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (нова назва - ТОВ «СВЕА ФІНАНС») перейшло право вимоги за кредитним договором № 12150-05/2023 року від 09.05.2024 року, боржник ОСОБА_1 (а.с.26).
Таким чином, враховуючи, що перехід права вимоги за кредитним договором № 12150-05/2023 року від 09.05.2024 року до позивача встановлено належними та допустимими доказами, посилання апелянта в цій частині апеляційної скарги також не приймаються до уваги.
Крім того, апеляційний суд зазначає, що вищевказані договори факторингу у встановленому законом порядку не спростовані та є чинними.

Проте, колегія суддів не погоджується з розміром відсотків за користування кредитними коштами, стягнутих з відповідача на користь позивача.

Згідно розрахунку, заборгованість позичальника за кредитним договором становить 69 375,00 грн., з яких: 15 000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 54 375,00 грн. – заборгованість за відсотками (а.с.4 зворот).
Тобто, заборгованість за відсотками більш ніж в три рази перевищує заборгованість за основним боргом. 
Разом з тим, згідно ч.ч.1-2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Таким чином, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відсотків річних за користування кредитними коштами, оскільки вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних за користування кредитними коштами.
Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12.02.2025 року у справі 679/1103/23.

З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення відсотків за користування кредитними коштами, та враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, апеляційний суд вважає за можливе зменшити заявлений позивачем до стягнення розмір відсотків за користування кредитними коштами до розміру основного боргу та стягнути з відповідача на користь позивача відсотки у розмірі 15 000,00  грн. 
Інше не відповідало б принципам справедливості, розумності і пропорційності.

Згідно ч.ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. 
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 20.10.2025 року – зміні, з ухваленням постанови про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованість у загальному розмірі 30 000,00 грн., з яких 15 000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 15 000,00 грн. – заборгованість за відсотками. 

За правилами ч. ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, на43,24%, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» слід стягнути судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 1 047,40 грн.
Також, враховуючи, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, на 56,76%, з позивача на користь апелянта слід стягнути судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі2 062,43 грн.

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, п.4 ч.1 ст. 374, п.4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,
ухвалив: 

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Красношлик Анастасії Олександрівни задовольнити частково.
Рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2025 року змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», код ЄДРПОУ: 37616221, заборгованість за кредитним договором № 12150-05/2023 від 09.05.2023 року у загальному розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч гривень 00 копійок), з яких 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок) – заборгованість за тілом кредиту, 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок) – заборгованість за відсотками. 
В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», код ЄДРПОУ: 37616221, судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 1 047,40 грн. (одну тисячу сорок сім гривень 40 копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», код ЄДРПОУ: 37616221, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судови1й збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 062,43 грн. (дві тисячі шістдесят дві гривні 43 копійки).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Судді Одеського апеляційного суду:   С.М.Сегеда 

Р.Д. Громік

О.С. Комлева