Єдиний унікальний номер судової справи 201/3038/26
Номер провадження 3/201/760/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року суддя Соборного районного суду міста Дніпра Ополинська І.Г., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , працюючу головним бухгалтером ТОВ «ОК «КУБ» (код ЄДРПОУ 45417965), проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ;

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №1968 від 09 грудня 2025 року встановлено, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ОК «КУБ» (код ЄДРПОУ 45417965), зареєстрованого за адресою: 49005, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка, буд. 5, прим. 2 встановлено, що головний бухгалтер ОСОБА_1 вчинила правопорушення п.44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.10 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями) в результаті чого завищено податковий кредит на загальну суму 114576 грн., що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 114576 грн. за березень 2025 року (ряд. 18 Декларації).
Враховуючи, вище наведене ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, через систему «Електронний суд» подала заперечення на протокол про адміністративне правопорушення відносно неї, які зареєстровані в автоматизованій системі документообігу суду 16 березня 2026 року за вхідним №11519/26-Вх. 
В запереченнях на протокол про адміністративне правопорушення вказала, що акт за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ОК «КУБ» №5053/04-36-07-05/45417965 від 27.11.2025 року є не узгодженим, оскільки після не успішної процедури досудового оскарження на підставі нього податковим органом винесено податкового повідомлення-рішення №0007080705 від 13.01.2026 року на суму 143 220,00 гривень, яке оскаржується в Дніпровському окружному адміністративному суді в справі 160/1666/26.
Додатково із посиланням на судовому практику, посилається на те, що 1) акт перевірки не може бути належним та допустимим доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, 2) акт перевірки не може бути єдиним доказом причетності особи до інкримінованого адміністративного правопорушення, 3) матеріали справи про адміністративне правопорушення повинні містити докази щодо функціональних обов`язків особи щодо подання декларацій в якій виявлено порушення.
До того ж, вказала, що строки передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП закінчилися на момент розгляду справи, оскільки встановленні порушення зафіксовані актом перевірки №5053/04-36-07-05/45417965 від 27.11.2025 року, тому на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП просила провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП закрити у зв`язку із збігом строків притягнення до адміністративної відповідальності. 

Отже, ураховуючи наявність пояснень ОСОБА_1 , в яких змістовно викладена правова позиція щодо інкримінованих дій, зважаючи на положення ч. 2 ст. 268 КУпАП, відповідно до яких явка особи, що притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою для розгляду даної категорії справ, вважаю за можливе провести розгляд даної справи за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши наявні матеріли справи, письмові заперечення ОСОБА_1 , суддя приходить до таких висновків.
Згідно з фактичними обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення № 1968 від 09 грудня 2025 року складеного стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, інкриміноване останньому триваюче адміністративне правопорушення виявлено - на підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ОК «КУБ» №5053/04-36-07-05/45417965 від 27.11.2025 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст. 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. 
Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.  Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Питання закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення врегульовано статтею 247 КУпАП. Приписи цієї статті встановлюють обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення. Зокрема, відповідно до пункту 7 частини першої цієї статті до підстав, за наявності яких провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, віднесено закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні – не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
Разом з цим, частина 2 статті 38 КУпАП передбачає, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.
Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов:
-вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;
-закінчення встановленого законом двомісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення правопорушення (при триваючому правопорушенні – не пізніш як через два місяці з дня його виявлення), за винятком справ про адміністративні правопорушення, які відповідно до КУпАП підвідомчі суду (судді), та за якими такий строк становить три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення, а щодо правопорушень, пов`язаних з корупцією, шість місяців з дня їх виявлення, але не пізніше двох років з дня їх вчинення.
Крім того, визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.
З матеріалів справи вбачається, що інкриміноване ОСОБА_1 триваюче правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП виявлено контролюючим органом підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки 27 листопада 2025 року, тож, з огляду на положення ст. 38 КУпАП, станом на момент надходження протоколу про адміністративне правопорушення №1968 від 09 грудня 2025 року до Соборного районного суду міста Дніпра 09 березня 2026 року та на день розгляду справи з моменту виявлення правопорушення тримісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності сплинув, а тому провадження у цій справі підлягає закриттю на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП. 

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.
Отже, суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, не втручаючись у діяльність інших гілок державної влади, зокрема діяльність адміністративних органів.
Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.
Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.
Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення чи закриття провадження про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247КУпАП є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.
Враховуючи, вище викидане суддя не надає оцінку доводам ОСОБА_1 викладених в письмових запереченнях на протокол про адміністративне правопорушення через закриття провадження про адміністративне правопорушення на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Згідно практики Європейського Суду з прав людини, зокрема, в Рішенні від 09 січня 2013 року у справі "Олександр Волков проти України" (заява №21722/11) зазначено про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.
Таким чином, враховуючи, що з моменту виявлення інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП тримісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності сплинув, провадження у цій справі підлягає закриттю на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП. 
На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 1, 7, 38, 247, 283, 284 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП України закрити, у зв`язку зі збігом строку притягнення до адміністративної відповідальності.
Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя           І.Г. Ополинська