ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/4942/23	

Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В., за участю секретаря судового засідання Кочуровської К.О., розглянувши у відкритому засіданні справу
за позовом ОСОБА_1 
до відповідача - Сільськогосподарського виробничого кооперативу “АГРО ЛІДЕР”
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:
ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 
про визнання недійсними рішень загальних зборів та скасування реєстраційної дії
за участю представників
від позивача - ОСОБА_6 , Максимов О.
від відповідача - Бондаренко І.
від третьої особи ОСОБА_5 – Бурка В.

Максимов Олександр Павлович звернувся до суду з позовною заявою до Сільськогосподарського виробничого кооперативу “АГРО ЛІДЕР”, якою, з урахуванням заяви від 09.12.2025 про зміну підстав позову, просить суд:
- Визнати недійсним рішення загальних зборів членів Сільськогосподарського виробничого кооперативу “АГРО ЛІДЕР” (код 00856221, 75014, с. Миролюбівка Херсонського району Херсонської області вул. Зелена 26) від 11.09.2023, яке оформлене протоколом № 3 від 11.09.2023,
- Визнати недійсним рішення загальних зборів членів Сільськогосподарського виробничого кооперативу “АГРО ЛІДЕР” (код 00856221, 75014, с. Миролюбівка Херсонського району Херсонської області вул. Зелена 26) від 19.09.2023, яке оформлене протоколом № 4 від 19.09.2023,
- Визнати недійсним рішення загальних зборів членів Сільськогосподарського виробничого кооперативу “АГРО ЛІДЕР” (код 00856221, 75014, с. Миролюбівка Херсонського району Херсонської області вул. Зелена 26) від 29.09.2023, яке оформлене протоколом № 5 від 29.09.2023
- Скасувати реєстраційну дію, проведену державним реєстратором в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань змін: “Відомості про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я по батькові (за наявності), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи”, а саме: “ ОСОБА_5 , 29.09.2023 - керівник, Максимов Олександр Павлович - представник” щодо Сільськогосподарського виробничого кооперативу “АГРО ЛІДЕР” (код 00856221, 75014, с. Миролюбівка Херсонського району Херсонської області вул. Зелена 26).
Ухвалою від 15.11.2023 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.
Крім того, ухвалою від 15.11.2023 частково задоволено заяву позивача про забезпечення позову, а саме - до набрання законної сили рішенням суду у справі № 916/4942/23 заборонено державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України тощо), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проводити реєстраційні дії стосовно Сільськогосподарського виробничого кооперативу “АГРО ЛІДЕР” (код 00856221, 75014, с. Миролюбівка Херсонського району Херсонської області вул. Зелена 26) щодо зміни відомостей про засновників (членів) та керівника Сільськогосподарського виробничого кооперативу “АГРО ЛІДЕР”.
Суд ухвалою від 14.02.2024 постановив розглянути справу впродовж розумного строку відповідно до положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.
В подальшому, ухвалою від 20.03.2024 провадження у справі зупинено до набрання законної сили судового рішення у справі № 916/5539/23.
Ухвалою від 16.10.2025 провадження у справі поновлено.
Ухвалою від 26.11.2025 суд за заявою відповідача скасував заходи забезпечення, але постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.02.2026 скасовано ухвалу від 26.11.2025.
Ухвалою від 24.12.2025 суд замінив третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – ОСОБА_7 на правонаступника – ОСОБА_4 .
Ухвалою від 28.01.2026 суд за заявою позивача вжив заходи забезпечення позову, а саме - до набрання законної сили рішенням суду у справі № 916/4942/23 заборонити державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України тощо), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проводити реєстраційні дії стосовно Сільськогосподарського виробничого кооперативу “Агро Лідер” (код 00856221, с. Миролюбівка Херсонського району Херсонської області вул. Зелена 26, 75014) щодо зміни відомостей про засновників (членів) та керівника Сільськогосподарського виробничого кооперативу “Агро Лідер”.
Розгляд справи в підготовчому провадженні неодноразово відкладався, 18.02.2026 суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 18.03.2026. 
В судовому засіданні з розгляду справи по суті 18.03.2026 було оголошено перерву до 01.04.2026, після чого розгляд справи було продовжено.
Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог з урахуванням Заяви про зміну підстав позову від 09.12.2025 (вх.№39461/25 від 10.12.2025), яка прийнята судом до розгляду. Позивач стверджує, що вступ до Кооперативу здійснюється на підставі поданої заяви до правління кооперативу відповідно до п.5.5. Статуту. Позивач зазначає, що заява ОСОБА_5 про прийняття його у члени Кооперативу до Правління кооперативу не подавалася і не могла бути поданою, так як Правління кооперативу не могло бути обраним з 2014 р., тому що відповідно до п.17.1. Статуту Правління кооперативу обирається тоді, коли до складу кооперативу входить не менше 10 членів. До ОСОБА_1 , який на момент проведення зборів 11.09.2023 був чинним Головою СВК «Агро Лідер», заява ОСОБА_5 , про яку йдеться у другому питанні порядку денного рішення загальних зборів членів СВК «Агро Лідер» від 11.09.2023, що оформлене протоколом від 11.09.2023 №3, до нього не надходила, рішення Голови СВК «Агро Лідер» про прийняття ОСОБА_5 до Кооперативу в порядку п.5.6. Статуту, ОСОБА_1 як Головою Кооперативу не приймалося, а тому будь-який розгляд заяви третьої особи №4 на загальних зборах щодо прийняття її до Кооперативу був не можливим через пряме порушення Статуту товариства. На думку позивача, через відсутність рішення Голови товариства ОСОБА_1 про прийняття ОСОБА_5 до Кооперативу, яке є обов`язковим відповідно до п.5.6. Статуту, оскаржуване рішення загальних зборів членів СВК «Агро Лідер» від 11.09.2023, яке оформлене протоколом від 11.09.2023 №3, є недійсним, оскільки суперечить вимогам Закону та Статуту товариства. Саме відсутність рішення Голови товариства про прийняття до кооперативу ОСОБА_5 та відсутність будь-якого Правління кооперативу, до якого нібито надходила заява ОСОБА_5 про прийняття до кооперативу, є підставами позову, які позивач змінив в порядку ч.3 ст.46 ГПК України. Відповідно, недійсними є рішення загальних зборів членів СВК «Агро Лідер» від 19.09.2023, яке оформлене протоколом №4, та рішення загальних зборів членів СВК «Агро Лідер» від 29.09.2023, яке оформлене протоколом №5. Будь -якої нової редакції Статуту СВК «Агро Лідер», які були затверджені під час загальних зборів 19.09.2023 та 29.09.2023, до ОСОБА_1 перед проведенням зборів не надходило, а тому розгляд питань про затвердження нової редакції Статуту СВК «Агро Лідер» або її безпосереднє затвердження на вказаних зборах фізично відбутися не могло, так як її на той момент не існувало.
Також позивач стверджує, що жодного разу його не повідомляли належним чином про час, дату та порядок денний загальних зборів. В позові позивач звертає увагу суду на те, що рішення загальних зборів членів СВК «Агро Лідер» від 11.09.2023, оформлене Протоколом №3 від 11.09.2023, та рішення загальних зборів СВК «Агро Лідер» від 19.09.2023, оформлене Протоколом №4, підписані лише Головою зборів ОСОБА_3 .
Відповідач проти позову заперечує. У відзиві посилається на недоведення позивачем належними та допустимими доказами обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу) та факту його порушення. Позивач був присутнім на всіх загальних борах, рішення загальних зборів були прийняті членами кооперативу в установленому законом порядку з дотриманням кворуму, який підтверджує правомочність зборів та одноголосне позитивне волевиявлення учасників кооперативу, які уповноважені приймати участь у зборах та приймати рішення. Як наслідок, відсутній факт порушення корпоративних прав позивача та відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Оскаржувані позивачем рішення зачіпають не лише інтереси позивача, а й усіх інших членів СВК та кооперативу в цілому як юридичної особи.
В додаткових поясненнях (вх№18626 від 05.01.2026) відповідач посилається на рішення Господарського суду Одеської області у справі №916/5638/23 від 10.06.2024, яким визнано недійсним рішення загальних зборів членів Сільськогосподарського кооперативу «Радянська Земля» (код ЄДРПОУ 00856221) від 28.06.2016 року, оформлене протоколом №2 від 28.06.2016 року про переведення ОСОБА_5 до асоційованих членів Сільськогосподарського кооперативу «Радянська Земля»; та визнано недійсним рішення загальних зборів членів Сільськогосподарського кооперативу «Радянська Земля» (код ЄДРПОУ 00856221) від 28.06.2016 року, оформлене протоколом №2 від 28.06.2016 року, про затвердження нової редакції Статуту Сільськогосподарського кооперативу «АГРО ЛІДЕР», затвердженого загальними зборами членів кооперативу (протокол №1 від 16.01.2018 року) в частині пункту 1.6. про визнання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Білозерським РВ УМВС України в Херсонській області 01.06.2006 року, ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , асоційованим членом кооперативу. 
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 – у письмових поясненнях (вх5896/24 від 13.0.2024) зазначила, що оскаржувані рішення загальних зборів були прийняті членами кооперативу у встановленому законом порядку з дотриманням кворуму, який підтверджує правомочність зборів та одноголосне позитивне волевиявлення учасників кооперативу, які уповноважені приймати участь у зборах та приймати рішення. Звертає увагу суду на відсутність факту порушення корпоративних прав позивача та відсутність підстав для задоволення позовних вимог. 
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ОСОБА_5 – проти позову заперечує, підтримує позицію відповідача.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши представників, які прибули в судове засідання, суд 
в с т а н о в и в:

Матеріалами справи підтверджується, що 17.03.2000 року було проведено державну реєстрацію Сільськогосподарського кооперативу “Радянська Земля” (код ЄДРПОУ 00856221), номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців: 1 482 120 0000 000399 (т.3 а.с.162).
Правонаступником СК “Радянська Земля” є Сільськогосподарський виробничий кооператив “АГРО ЛІДЕР” (далі - СК “АГРО ЛІДЕР”, Відповідач, кооператив), згідно пункту 1.1 Статуту Сільськогосподарського виробничого кооперативу “АГРО ЛІДЕР”, затвердженого загальними зборами членів кооперативу - протокол №1 від 16.01.2018 року (т.а.с.131-146).
11.09.2023 відбулись загальні збори членів сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агро Лідер», оформлені Протоколом №3 (далі – Протокол №3) (т.1 а.с.8), з наступним порядком денним:
1. Обрання голови та секретаря зборів членів кооперативу «Агро Лідер».
2. Про прийняття до складу членів сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агро Лідер» ОСОБА_5 .
3. Звіт голови про результати діяльності за 2020-2023 р.р.
4. Обрання голови кооперативу. 
На вищезазначених загальних зборах було прийнято наступні рішення: 
1. Обрати головою зборів ОСОБА_3 , а секретарем - ОСОБА_2 .
2. Прийняти до складу членів Сільськогосподарського виробничого кооперативу «АГРО ЛІДЕР» ОСОБА_5 згідно поданої ним заяви.
3. Прийняти до уваги звіт голови кооперативу за 2020-2023 роки та визнати роботу ОСОБА_1 на посаді голови кооперативу незадовільною.
4. Питання обрання голови кооперативу перенести на наступні позачергові збори, які провести у найкоротший термін. Питання проведення організації позачергових зборів доручити голові зборів ОСОБА_3 .
Матеріалами справи підтверджується, що Рішення загальних зборів членів СВК «АГРО ЛІДЕР» від 11.09.2023 року, оформлене протоколом № 3, підписано лише головою зборів ОСОБА_3 , підпис секретаря зборів ОСОБА_2 відсутній (т.1 а.с.8).
Відповідно до приписів ст.88 ГПК України, показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка. Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів.
Як слідує з Заяви свідка ОСОБА_2 від 06.11.2023 (т.1 а.с.35), вона відмовилась підписати протокол загальних зборів №3 з огляду на допущені порушення процедури скликання загальних зборів та прийняття ними відповідних рішень. Зазначає, що про скликання (проведення) загальних зборів за десять днів до їх проведення її не повідомляли, вона не мала можливості підготуватися до розгляду відповідних питань порядку денного, голосувала проти прийняття рішень порядку денного, зокрема, про прийняття до складу членів СГВК «Агро Лідер» ОСОБА_5 ; визнання незадовільною роботу на посаді голови Кооперативу ОСОБА_1 за результатами заслуховування його звіту про результати діяльності за 2020-2025 р.р., непідтримання кандидатури ОСОБА_1 на посаду голови та перенесення питання обрання голови кооперативу на наступні позачергові збори, доручення голові зборів ОСОБА_3 організації проведення позачергових зборів. Аналогічним чином голосував ОСОБА_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 голосували за прийняття вказаних рішень. ОСОБА_7 пропонував визнати роботу ОСОБА_1 задовільною, але, чому в протоколі вказано незадовільною, їй невідомо.
Підпис ОСОБА_2 на заяві від 06.11.2023 року засвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Гавелею О.О.
Зі змісту протоколу № 3 від 11.09.2023 року вбачається, що на загальних зборах були присутні всі члени Кооперативу, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .
Позивач зазначає, що ОСОБА_1 про скликання (проведення) загальних зборів 11.09.2023 року, місце їх проведення, порядок денний, не пізніше як за десять днів до їх проведення не повідомлявся, відповідно, можливості підготуватися до розгляду відповідних питань порядку денного він не мав.
В матеріалах справи (т.1 а.с.10) наявне повідомлення про проведення 11.09.2023 загальних зборів кооперативу, яке позивач надав до позову.
Згідно усних пояснень позивача, наданих в удовому засіданні під час розгляду справи по суті, вищезазначене повідомлення позивач отримав 02.09.2023.
Згідно пункту 5.1 Статуту Сільськогосподарського кооперативу “Агро Лідер” в редакції від 16.01.2018 (далі - Статут) членами Кооперативу можуть бути як фізичні особи, так і юридичні особи, які досягли 16-річного віку і виявили бажання брати участь у діяльності Кооперативу, визнають Статут та дотримуються його вимог, формують фонди та беруть участь у його діяльності шляхом обов`язкової трудової участі, зробили вступні та пайові внески.
У відповідності до п.5.3. Статуту Кооператив може приймати до свого складу за рішенням загальних зборів асоційованих членів кооперативу.
Вступ до Кооперативу здійснюється на підставі поданої заяви до правління Кооперативу (пункт 5.5. Статуту).
У відповідності до пункту 5.6. Статуту рішення правління (голови) Кооперативу про прийняття до Кооперативу підлягає схваленню загальними зборами членів Кооперативу.
За відповідною заявою члени Кооперативу можуть переоформити членство в Кооперативі на асоційоване членство на підставі рішення правління Кооперативу, яке підлягає схваленню загальними Зборами Кооперативу (пункт 6.4. Статуту).
У відповідності до пункту 16.1. Статуту загальні збори затверджують, зокрема, рішення правління Кооперативу про прийняття нових членів та асоційованих членів, та про припинення членства.
Відповідно до п.17.1. Статуту Правління кооперативу вносить на затвердження загальних зборів рішення про прийняття до Кооперативу нових членів та асоційованих членів, та припинення членства, а також про переоформлення простого членства на асоційоване.
Позивач звертає увагу, що заява ОСОБА_5 про прийняття його у члени Кооперативу до Правління кооперативу не подавалася і не могла бути поданою, так як Правління кооперативу не могло бути обраним з 2014 р., тому що відповідно до п.17.1. Статуту Правління кооперативу обирається тоді, коли до складу кооперативу входить не менше 10 членів. До ОСОБА_1 , який на момент проведення зборів 11.09.2023 був чинним Головою СВК «Агро Лідер», заява ОСОБА_5 , про яку йдеться у другому питанні порядку денного рішення загальних зборів членів СВК «Агро Лідер» від 11.09.2023, що оформлене протоколом від 11.09.2023 №3, до нього не надходила, рішення Голови СВК «Агро Лідер» про прийняття ОСОБА_5 до Кооперативу в порядку п.5.6. Статуту, ОСОБА_1 як Головою Кооперативу не приймалося, а тому будь-який розгляд заяви третьої особи №4 на загальних зборах щодо прийняття її до Кооперативу був не можливим через пряме порушення Статуту товариства. На думку позивача, через відсутність рішення Голови товариства ОСОБА_1 про прийняття ОСОБА_5 до Кооперативу, яке є обов`язковим відповідно до п.5.6. Статуту, оскаржуване рішення загальних зборів членів СВК «Агро Лідер» від 11.09.2023, яке оформлене протоколом від 11.09.2023 №3, є недійсним, оскільки суперечить вимогам Закону та Статуту товариства.
Саме відсутність рішення голови СВК «Агро Лідер» ОСОБА_1 про прийняття до Кооперативу ОСОБА_5 та відсутність будь-якого Правління Кооперативу, до якого нібито надходила заява ОСОБА_5 про прийняття до Кооперативу, - є підставами позову, які позивач змінив в порядку ч.3 ст.46 ГПК України.
Відповідно, недійсними, на думку позивача, є рішення загальних зборів членів СВК «Агро Лідер» від 19.09.2023, яке оформлене протоколом №4, та рішення загальних зборів членів СВК «Агро Лідер» від 29.09.2023, яке оформлене протоколом №5.
Рішення загальних зборів членів СВК «АГРО ЛІДЕР» від 19.09.2023 року, оформлене протоколом № 4 від 19.09.2023 року (далі – Протокол №4) (т.1 а.сс.11), підписане лише головою зборів ОСОБА_3 , підпис секретаря зборів ОСОБА_2 відсутній.
Зі змісту протоколу вбачається, що на засіданні загальних зборів були присутні всі члени кооперативу, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .
До порядку денного вносилися наступні питання:
1) Обрання голови Кооперативу.
2) Затвердження нової редакції СВК «АГРО ЛІДЕР».
3) Обрання та призначення відповідального за державну реєстрацію змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
По першому питанню порядку денного слухали ОСОБА_3 , яка довела до відома присутніх інформацію про те, що член сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агро Лідер» ОСОБА_5 запропонував свою кандидатуру на голову кооперативу СВК «Агро Лідер».
Вирішили обрати головою кооперативу СВК «АГРО ЛІДЕР» ОСОБА_5 .
Результати голосування: «За» - 60%, «Проти» - 40%, «Утрималися» - немає. Рішення прийнято.
По другому питанню порядку денного слухали ОСОБА_3 , яка повідомила, що в зв`язку з обранням нового голови необхідно внести зміни в Статут і затвердити нову редакцію Статуту сільськогосподарського виробничого кооперативу СВК «АГРО ЛІДЕР».
Вирішили внести зміни до Статуту та затвердити нову редакцію Статуту сільськогосподарського виробничого кооперативу СВК «АГРО ЛІДЕР».
Результати голосування: «За» - 60%, «Проти» - 40%, «Утрималися» - немає. Рішення прийнято.
По третьому питанню порядку денного слухали ОСОБА_3 , яка довела до відома присутніх про необхідність підписання та затвердження нової редакції Статуту в установленому законом порядку.
Виступив ОСОБА_5 , який запропонував кандидатуру ОСОБА_3 на відповідального за державну реєстрацію змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб, підприємців та громадських формувань.
Результати голосування: «За» - 60%, «Проти» - 40%, «Утрималися» - немає. Рішення прийнято.
Вирішили призначити ОСОБА_3 відповідальною за державну реєстрацію змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб, підприємців та громадських формувань.
Позивач зазначає, що ОСОБА_1 про скликання (проведення) загальних зборів 19.09.2023 року, місце їх проведення, не пізніше як за десять днів до їх проведення не повідомлявся, відповідно, можливості підготуватися до розгляду відповідних питань порядку денного, зокрема, ознайомитися з новою редакцією Статуту СВК «АГРО ЛІДЕР», він не мав.
За твердженням позивача, можливість реалізації відповідних прав члену кооперативу ОСОБА_1 не була забезпечена і під час проведення засідання загальних зборів, де він просив надати для ознайомлення нову редакцію Статуту СВК «АГРО ЛІДЕР». Позивач наголошує, що вищевикладене підтверджується нотаріально посвідченою заявою члена кооперативу ОСОБА_2 та аудіо записом засідання загальних зборів.
Як слідує з Заяви свідка ОСОБА_2 від 06.11.2023 (т.1 а.с.35), вона відмовилась підписати протокол загальних зборів №4 з огляду на допущені порушення процедури скликання загальних зборів та прийняття ними відповідних рішень. Зазначає, що на зборах голосувала проти прийняття рішень порядку денного, зокрема, обрання голови кооперативу; затвердження нової редакції Статуту кооперативу; обрання та призначення відповідального за державну реєстрацію змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. ОСОБА_1 аналогічним чином голосував. ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 голосували за прийняття вказаних рішень. Про скликання (проведення) загальних зборів за десять днів до їх проведення її не повідомляли, вона не мала можливості підготуватися до розгляду відповідних питань порядку денного, голосувала проти прийняття рішень порядку денного. Під час проведення засідання загальних зборів вона та ОСОБА_1 просили надати для ознайомлення нову редакцію Статуту кооперативу, проте, прохання не були задоволені та повідомлено, що такі ще не готувалися.
Підпис ОСОБА_2 на заяві від 06.11.2023 року засвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Гавелею О.О.
В матеріалах справи наявне повідомлення про проведення загальних зборів 19.09.2023 (т.1 а.с.13), надане позивачем до позову. 
Згідно усних пояснень позивача, наданих в судовому засіданні під час розгляду справи по суті, вищевказане повідомлення позивач отримав 13 або 14 вересня 2023 року, тобто з порушенням 10-денного строку, передбаченого законом.
За твердженням позивача, оскільки рішення від 19.09.2023 року, оформлене протоколом № 4, загальними зборами членів кооперативу у встановленому Статутом порядку не схвалювалося, при цьому грубо порушено процедуру скликання загальних зборів та прийняття ними відповідних рішень, то вбачаються підстави для визнання його недійсним.
У позові ОСОБА_1 зазначає, що 29.09.2023 невідомими особами та з невідомих причин скликано (проведено) загальні збори членів СВК «АГРО ЛІДЕР». Повідомлення про проведення 29.09.2023 року о 09.00 год. загальних зборів із зазначенням питань порядку денного та місця його проведення відправлене 23.09.2023 року, що підтверджується трекінгом відправлень Укрпошти, а також конвертом поштового відправлення згідно штампу на якому вбачається, що повідомлення здане на пошту для відправки 22.09.2023 року, а отримано ОСОБА_1 лише 27.09.2023 року. Повідомлення не містить жодного посилання на підстави скликання загальних зборів, їх черговість (позачерговість), ініціаторів проведення та не містить посаду та підпис уповноваженої особи на його підготовку та направлення членам СВК «АГРО ЛІДЕР». Вказані обставини унеможливили належну підготовку ОСОБА_1 до загальних зборів.
Матеріалами справи підтверджується, що 29.09.2023 відбулись рішення загальних зборів кооперативу, оформлені Протоколом №5 (т.1 а.с.14), з наступним порядком денним:
1. Про обрання голови та секретаря, надати повноваження голові та секретарю підписати протокол загальних зборів членів кооперативу.
2. Про переобрання голови кооперативу.
3. Про внесення змін до Статуту Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агро Лідер» та затвердження його у новій редакції.
4. Надання повноваження голові кооперативу щодо державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Рішенням загальних зборів членів Сільськогосподарського виробничого кооперативу «АГРО ЛІДЕР» від 29.09.2023 року, яке оформлене протоколом № 5 від 29.09.2023 року, було вирішено:
1. Обрати головою зборів ОСОБА_3 , секретарем ОСОБА_7 і надати їм повноваження на підписання протоколу загальних зборів членів кооперативу.
2. Обрати головою кооперативу СВК «АГРО ЛІДЕР» ОСОБА_5 .
3. Внести зміни до статуту СВК «АГРО ЛІДЕР» та затвердити його у новій редакції.
4. Надати повноваження голові кооперативу щодо державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Згідно протоколу засідання загальних зборів членів СГВК «АГРО ЛІДЕР» № 5 від 29.09.2023 року, що підписаний головою та секретарем зборів, на загальних зборах присутні всі члени кооперативу, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 .
Загальні збори кооперативу, як зазначається в протоколі, є повноважними приймати рішення з усіх питань порядку денного, оскільки на них присутні особи, що володіють часткою - 100 відсотків статутного капіталу.
Всі вимоги установчих документів кооперативу та чинного законодавства України щодо порядку скликання та проведення Загальних зборів, як зазначається у протоколі, були дотримані/виконані.
Повноваження присутніх на загальних зборах осіб на прийняття рішень з усіх питань порядку денного, як вказується у протоколі, перевірені/підтверджені.
По першому питанню порядку денного кооперативу слухали ОСОБА_5 , який запропонував обрати головою зборів ОСОБА_3 та секретарем ОСОБА_7 і надати їм повноваження на підписання протоколу загальних зборів членів кооперативу.
За прийняття вказаного рішення проголосувало 60%, проти - немає, утрималися - 40%. Рішення прийнято.
По другому питанню порядку денного кооперативу слухали ОСОБА_3 , яка довела до відома присутніх інформацію про те, що член сільськогосподарського виробничого кооперативу «АГРО ЛІДЕР» ОСОБА_5 запропонував свою кандидатуру на голову кооперативу.
За прийняття вказаного рішення проголосувало 60%, проти - немає, утрималися - 40%. Рішення прийнято.
По третьому питанню порядку денного кооперативу слухали ОСОБА_3 , яка довела до відома присутніх про необхідність внесення змін до статуту Сільськогосподарського виробничого кооперативу «АГРО ЛІДЕР» та затвердження його у новій редакції.
За прийняття вказаного рішення проголосувало 60%, проти - немає, утрималися - 40%. Рішення прийнято.
По четвертому питанню порядку денного кооперативу слухали ОСОБА_7 , який запропонував надати повноваження голові кооперативу щодо державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу , що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
За прийняття вказаного рішення проголосувало 60%, проти - немає, утрималися - 40%. Рішення прийнято.
Суд звертає увагу позивача, що до позовної заяви позивачем не було подано доказів на підтвердження його посилання, що повідомлення про проведення 29.09.2023 року о 09.00 год. загальних зборів із зазначенням питань порядку денного та місця його проведення відправлене 23.09.2023 року, що підтверджується трекінгом відправлень Укрпошти, а також конвертом поштового відправлення згідно штампу, на якому вбачається, що повідомлення здане на пошту для відправки 22.09.2023 року, а отримано ОСОБА_1 лише 27.09.2023 року.
В матеріалах справи наявне повідомлення про проведення 29.09.2023 загальних зборів (т.1, а.с.16), подане до позовної заяви самим позивачем. Згідно усних пояснень позивача, наданих в судовому засіданні при розгляді справи по суті, повідомлення про проведення загальних зборів він отримав 23.09.2023, тобто, з порушенням 10-денного строку, передбаченого законом.
За свідченням ОСОБА_2 від 06.11.2023 (т.1 а.с.35), загальні збори 29.09.2023 проведено з порушенням процедури скликання та прийняття відповідних рішень. Під час проведення зборів вона та ОСОБА_1 просили надати їм для ознайомлення нову редакцію Статуту кооперативу, проте, їм було відмовлено та повідомлено, що такі ще не готувалися.
Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою за захистом своїх прав та інтересів.
Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм відповідну правову оцінку, враховуючи норми матеріального права, - суд дійшов наступних висновків.
Суд звертає увагу на те, що під час ухвалення рішення у цій справі тут і далі застосовує норми права, чинні на час виникнення спірних правовідносин.
За змістом положень статті 167 Господарського кодексу України корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
Стаття 55 Господарського кодексу України визначає господарські організації як юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.
Господарською діяльністю у Господарському кодексі України вважається діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Цей Кодекс розрізняє господарську діяльність, яка має на меті отримання прибутку (підприємництво), і некомерційну господарську діяльність, яка здійснюється без такої мети (стаття 3).
За способом утворення (заснування) та формування статутного капіталу стаття 63 Господарського кодексу України відносить кооперативні підприємства до корпоративних, а за формою власності - до підприємств колективної власності.
Корпоративне підприємство характеризується тим, що утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства.
Підприємством колективної власності визнається корпоративне або унітарне підприємство, що діє на основі колективної власності засновника (засновників) (стаття 93 Господарського кодексу України).
Кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом. Господарська діяльність кооперативів повинна здійснюватися відповідно до вимог цього Кодексу, інших законодавчих актів (стаття 94 Господарського кодексу України).
Зазначені норми кореспондуються із нормами статей 83, 85, 86 Цивільного кодексу України, згідно з положеннями яких юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками. Непідприємницькі товариства (кооперативи, крім виробничих, об`єднання громадян тощо) та установи можуть поряд зі своєю основною діяльністю здійснювати підприємницьку діяльність, якщо інше не встановлено законом і якщо ця діяльність відповідає меті, для якої вони були створені, та сприяє її досягненню.
Особливості створення кооперативів та ведення господарської діяльності обслуговуючими кооперативами визначається Законом України "Про кооперацію".
Згідно з положеннями статті 12 Закону України "Про кооперацію" основними правами члена кооперативу є, зокрема, участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.
За змістом наведених норм корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи, має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності, передбачені законом і статутними документами.
Враховуючи викладене, суд констатує, що спір у даній справі виник з корпоративних відносин.
Частиною 6 статті 7 Закону України “Про кооперацію” передбачено, що при створенні кооперативу складається список членів та асоційованих членів кооперативу, який затверджується загальними зборами.
Частиною 1 ст. 8 Закону України “Про кооперацію” визначено, що Статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Статут містить відомості про порядок скликання загальних зборів, порядок формування, склад і компетенція органів управління та органів контролю кооперативу, а також порядок прийняття ними рішень, у тому числі з питань, рішення з яких приймається одноголосно чи кваліфікованою більшістю голосів членів кооперативу, які беруть участь у загальних зборах.
Статтею 12 Закону про кооперацію передбачено, що серед інших прав основними правами члена кооперативу є участь у господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління.
Як передбачено ст. 15 Закону України “Про кооперацію”, вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить, зокрема затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу; утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу; затвердження рішення Правління або голови Правління про прийняття нових членів та припинення членства тощо. Рішенням загальних зборів членів кооперативу до компетенції загальних зборів можуть бути віднесені інші питання діяльності кооперативу. Чергові загальні збори членів кооперативу скликаються Правлінням або головою кооперативу у разі потреби, але не рідше одного разу на рік. Про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення. Позачергові загальні збори членів кооперативу скликаються на вимогу: не менше третини його членів; спостережної ради; ревізійної комісії (ревізора); органу управління кооперативного об`єднання, членом якого він є. Загальні збори членів кооперативу правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні більше половини його членів, а збори уповноважених - за наявності не менше двох третин уповноважених. Кожний член кооперативу чи уповноважений кооперативу має один голос, і це право не може бути передано іншій особі. Рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу про прийняття, внесення змін до статуту, вступ до кооперативного об`єднання або вихід з нього та про реорганізацію або ліквідацію кооперативу вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як 75 відсотків членів кооперативу, присутніх на загальних зборах кооперативу. З інших питань рішення приймаються простою більшістю голосів членів (уповноважених) кооперативу, присутніх на його загальних зборах. Рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу приймаються відповідно до його статуту відкритим або таємним голосуванням.
Рішення загальних зборів юридичної особи можуть бути визнані недійсними в судовому порядку в разі недотримання процедури їх скликання, встановленої статтею 61 Закону України “Про господарські товариства”, статтею 35 Закону України “Про акціонерні товариства”, статтею 15 Закону України “Про кооперацію”.
Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути:
- невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства;
- порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів;
- позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.
Під час розгляду відповідних справ необхідно враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів юридичної особи, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень. Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з порушенням прямих вказівок закону є:
- прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення у разі неможливості встановлення наявності кворуму (статті 59 та 60 Закону України “Про господарські товариства”, статті 41 та 42 Закону України “Про акціонерні товариства”, стаття 15 Закону України “Про кооперацію”);
- прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина шоста статті 42 Закону України “Про акціонерні товариства”);
- прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного, на розгляд яких не було отримано згоди усіх присутніх на загальних зборах (частина п`ята статті 61 Закону України “Про господарські товариства”);
- відсутність протоколу загальних зборів ТОВ (частина шоста статті 60 Закону України “Про господарські товариства”);
- відсутність протоколу загальних зборів АТ, підписаного головою і секретарем зборів (стаття 46 Закону України “Про акціонерні товариства”).
Під час вирішення питання про недійсність рішень загальних зборів у зв`язку з іншими порушеннями, допущеними під час їх скликання та проведення, потрібно оцінити, як ці порушення вплинули на прийняття загальними зборами відповідного рішення.
Статтею 13 Закону України “Про кооперацію” визначено, що членство в кооперативі припиняється у разі: добровільного виходу з нього; припинення трудової участі в діяльності виробничого кооперативу; несплати внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу; смерті члена кооперативу – фізичної особи; ліквідації члена кооперативу – юридичної особи; припинення діяльності кооперативу. Виключення з членів кооперативу може бути оскаржене до суду. 
Відповідно до ст.14 Закону України “Про кооперацію” у кооперативі допускається асоційоване членство для осіб, які визнають його статут та внесли пай. Асоційований член кооперативу – фізична чи юридична особа, яка внесла пайовий внесок і користується правом дорадчого голосу в кооперативі. При ліквідації кооперативу асоційований член кооперативу має переважне порівняно з членами кооперативу право на одержання паю. Порядок вступу до кооперативу та участь асоційованого члена в його господарській та іншій діяльності, права та обов`язки такого члена, розміри паїв та виплат на паї визначаються статутом кооперативу. 
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України “Про сільськогосподарську кооперацію” статут сільськогосподарського кооперативу розробляється відповідно до вимог статті 8 Закону України “Про кооперацію”.
Статтею 8 Закону України “Про кооперацію” визначено, що статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Статут кооперативу повинен містити такі відомості: найменування кооперативу, його тип та місцезнаходження; мета створення кооперативу і вичерпний перелік видів його діяльності; склад його засновників; умови і порядок вступу до кооперативу та виходу чи виключення з нього; права і обов`язки членів та асоційованих членів кооперативу; порядок внесення змін до статуту кооперативу; порядок встановлення розмірів і сплати внесків та паїв членами кооперативу та відповідальність за порушення зобов`язань щодо їх сплати; форми участі членів кооперативу в його діяльності; порядок формування, склад і компетенція органів управління та органів контролю кооперативу, а також порядок прийняття ними рішень, у тому числі з питань, рішення з яких приймається одноголосно чи кваліфікованою більшістю голосів членів кооперативу, які беруть участь у загальних зборах; порядок формування, використання та розпорядження майном кооперативу; порядок розподілу його доходу та покриття збитків; порядок обліку і звітності у кооперативі; порядок реорганізації і ліквідації кооперативу та вирішення пов`язаних з цим майнових питань; порядок скликання загальних зборів; умови і порядок повернення паю. Статут може містити інші пов`язані з особливостями діяльності кооперативу положення, що не суперечать законодавству. 
Вище зазначалося, відповідно до ч. 5 с. 15 Закону України “Про кооперацію” члени кооперативу повинні бути повідомлені про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів. Наведені норми законодавства вказують на те, що обов`язковою умовою повідомлення про скликання загальних зборів юридичної особи є одночасна наявність у такому повідомленні інформації про час, місце проведення зборів та інформації про питання, що будуть винесені на розгляд зборів (порядок денний).
Згідно з п.16.3. Статуту Кооперативу – членів Кооперативу необхідно повідомити про скликання (проведення) загальних зборів не пізніше як за десять днів до їх проведення. Правилами внутрішньої господарської діяльності визначаються способи інформування членів Кооперативу про місце і дату скликання загальних зборів .Загальні збори правомочні приймати рішення, якщо на них присутні більше половини членів Кооперативу. Пунктом 16.4. Статуту Кооперативу передбачено, що рішення Загальних зборів приймається відкритим або таємним голосуванням простоюю більшістю голосів. У випадку рівності голосів вирішальним є голос голови Кооперативу.
Пунктом 16.5. Статуту Кооперативу передбачено, що рішення загальних зборів є обов`язковим для всіх членів та асоційованих членів Кооперативу. Рішення загальних зборів фіксуються у протоколах, що ведуться відповідно до Правил внутрішньої господарської діяльності.
За змістом положень ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі № 914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 904/6455/17, від 05.11.2019 у справі № 915/641/18.
Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.01.2021 по справі № 922/51/20).
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 20.08.2020 у справі № 914/1680/18).
Крім того, відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Суд звертає увагу позивача, що ним не надано до матеріалів справи Правил внутрішньої господарської діяльності, в яких, відповідно до п.16.3, п.16.5. Статуту визначено способи інформування членів Кооперативу про місце і дату скликання загальних зборів та ведення протоколів загальних зборів. Не надано також і доказів на підтвердження його посилання, що повідомлення про проведення 29.09.2023 року о 09.00 год. загальних зборів із зазначенням питань порядку денного та місця його проведення відправлене 23.09.2023 року, що підтверджується трекінгом відправлень Укрпошти, а також конвертом поштового відправлення згідно штампу, на якому вбачається, що повідомлення здане на пошту для відправки 22.09.2023 року, а отримано ОСОБА_1 лише 27.09.2023 року.
Суд констатує, що до позовної заяви позивачем надано Повідомлення про проведення загальних зборів (т.1, а.с.10, 13, 16). 
Суд не приймає до уваги надані позивачем на огляд суду в судовому засіданні 01.04.2026 копії конвертів, в яких надсилались відповідачем Повідомлення про проведення загальних зборів, оскільки ці копії не завірені належним чином, не надані до матеріалів справи у спосіб, передбачений нормами ГПК України.
Відповідно до частин 4, 5, 7 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.
Відповідно до рішення Господарського суду Одеської області у справі №916/5638/23 від 10.06.2024, яким визнано недійсним рішення загальних зборів членів Сільськогосподарського кооперативу «Радянська Земля» (код ЄДРПОУ 00856221) від 28.06.2016 року, оформлене протоколом №2 від 28.06.2016 року про переведення ОСОБА_5 до асоційованих членів Сільськогосподарського кооперативу «Радянська Земля»; та визнано недійсним рішення загальних зборів членів Сільськогосподарського кооперативу «Радянська Земля» (код ЄДРПОУ 00856221) від 28.06.2016 року, оформлене протоколом №2 від 28.06.2016 року, про затвердження нової редакції Статуту Сільськогосподарського кооперативу «АГРО ЛІДЕР», затвердженого загальними зборами членів кооперативу (протокол №1 від 16.01.2018 року) в частині пункту 1.6. про визнання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Білозерським РВ УМВС України в Херсонській області 01.06.2006 року, ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , асоційованим членом кооперативу. 
Вищевказане рішення набрало законної сили. В рішенні встановлено, що ОСОБА_5 не міг бути та не є асоційованим членом та має всі повноваження члена СВК «Агро Лідер». А рішення загальних зборів членів СК «Радянська Земля» про переведення з членів кооперативу ОСОБА_5 до асоційованих членів кооперативу, оформлене протоколом №2 від 28.06.2016, не може мати жодних правових наслідків та підлягає визнанню недійсним.
Рішення загальних зборів, які визнані судом недійсними, вважаються недійсними з моменту їх прийняття.
Визнання рішення недійсним означає, що воно юридично вважається таким, яке не створює жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, тобто ніколи не існувало в правовому полі. Вищезазначене чітко сформульовано в численних постановах Касаційного господарського суду Верховного Суду.
Зокрема, в Постанові від 14.09.2022 р. у справі №909/298/21 (6.34.Поряд з цим, Верховний Суд зазначає, що не відповідає законодавству одночасне визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів юридичної особи. Такі вимоги за своєю суттю є альтернативними, оскільки мають різні правові наслідки, зокрема, через різницю у часі дії такого акта. 6.35.У разі визнання акта недійсним у суду немає потреби скасовувати його, оскільки визнання його недійсним означає, що він не створює правових наслідків з моменту його вчинення. Скасування ж акта означає втрату чинності таким актом на майбутнє з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням.)
В Постанові від 12.07.2023 р. у справі № 924/641/20 (86. Наслідки скасування рішення не тотожні правовим наслідкам його недійсності. Визнання недійсним означає, що воно не створює правових наслідків з моменту його прийняття. Скасування означає втрату чинності на майбутнє. Скасування рішення означає, що воно скасовується з дати прийняття рішення про скасування.)
Відповідно до протоколу №4 загальних зборів членів СК «Радянська Земля» (правонаступником якого є відповідач) від 26.02.2010 - ОСОБА_5 є членом (засновником) кооперативу (т.3 а.с.153).
Суд звертає увагу сторін, що в редакціях Статуту СК «Радянська Земля» від 17.03.2010, 29.12.2010, 30.05.2012 (дати реєстрації) ОСОБА_5 зазначений членом кооперативу. У витягах з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадянських формувань (т.1 а.с.25, 30) ОСОБА_5 є членом кооперативу.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 є членом кооперативу з 26.02.2010.
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки не доведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов, у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист – це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).
Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Чинне законодавство визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.
Крім того, суди мають виходити із того, що обраний позивачем спосіб захист цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та має бути спрямований на захист порушеного права.
Враховуючи вищевикладене, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.
Для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера, члена) товариства. Також слід з`ясувати дотримання порядку скликання загальних зборів, зокрема щодо належного повідомлення позивача про такі збори. Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів. Разом з тим, не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень. Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з прямою вказівкою закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства; прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації. При вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв`язку з іншими порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.03.2020 у справі №922/756/19, від 05.07.2022 у справі №911/2269/20, від 01.09.2023 у справі №909/1154/21.
Відповідно до приписів ч.4 ст.33 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю - На загальних зборах учасників ведеться протокол, у якому фіксуються перебіг загальних зборів учасників та прийняті рішення. Протокол підписує голова загальних зборів учасників або інша уповноважена зборами особа з числа учасників товариства або їх представників, якщо інше не передбачено статутом товариства. Протокол, що містить відомості про рішення про зміну керівника товариства, у разі якщо для прийняття такого рішення достатньо голосів не більше 10 осіб, підписується учасниками (їх представниками), які голосували за таке рішення та кількості голосів яких достатньо для прийняття рішення, якщо інше не передбачено статутом товариства. Кожен учасник товариства, який взяв участь у загальних зборах учасників, може підписати протокол.
Згідно ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» встановлює вимоги до оформлення документів, що подаються для державної реєстрації. Так, відповідно до ч1 ст.15 цього Закону рішення уповноваженого органу управління юридичної особи, що подається для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, викладається у письмовій формі, прошивається, пронумеровується та підписується засновниками (учасниками), уповноваженими ними особами або головою та секретарем загальних зборів (у разі прийняття такого рішення загальними зборами).
Ч.4 ст.33 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» передбачає, що на загальних зборах учасників, що проводяться відповідно до ч.3 цієї статті, ведеться протокол, у якому фіксуються перебіг загальних зборів учасників та прийняті рішення. Протокол підписує голова загальних зборів учасників або інша уповноважена зборами особам. Кожен часник товариства, який взяв участь у загальних зборах учасників, може підписати протокол. При цьому Закон України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» взагалі не передбачає обрання секретаря загальних зборів учасників та підписання ним протоколу. У ч.6 ст.11 цього закону встановлено, що статут товариства може містити інші відомості, що не суперечать закону, у тому числі і порядок формування протоколу.
Відповідно до п.16.5. Статуту відповідача – Рішення загальних зборів фіксуються у протоколах, що ведуться відповідно до Правил внутрішньої господарської діяльності.
Суд звертає увагу сторін, що позивачем не надано до матеріалів справи Правил внутрішньої господарської діяльності, передбачених статутом, тому твердження позивача, що підпис секретаря на протоколах загальних зборів обов`язково повинен бути, на думку суду, не є беззаперечним. Але, з огляду на те, що загальні збори кооперативу обирали секретаря, голосували за нього, суд дійшов висновку, що його підпис має бути на протоколі.
У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово зазначав, що організаційна автономія об`єднань є важливим аспектом свободи, яка захищена статтею 11 Конвенції (рішення від 4 квітня 2017 року у справі “Ловрич проти Хорватії”, пункт 71). При цьому є законним, щоб держави встановлювали певні мінімальні вимоги щодо ролі та структури керівних органів об`єднання. Завданням органів не є забезпечення дотримання кожної окремої формальності, викладеної у власному статуті об`єднання (пункти 72 та 78 рішення від 8 жовтня 2009 року у справі “Тебієті Мухафізе Джемієті та Ісрафілов проти Азербайджану”). Тобто йдеться про мінімальні стандарти регулювання суб`єктивних цивільних прав учасників юридичних осіб, які встановлені законом та відтворюються у статутних документах організації.
На переконання суду, під час прийняття оскаржуваних рішень загальних зборів, дійсно мало місце неналежне повідомлення позивача про час та дату проведення загальних зборів (відповідач повідомляв позивача про проведення загальних зборів не за 10 днів, а за 6-8 днів), а також існує дефект протоколів за формою (відсутній підпис секретаря зборів на Протоколах №3, №4).
Суд вважає, що висновок про порушення порядку повідомлення позивача про час, дату, місце та порядок денний загальних зборів Кооперативу у даному випадку буде свідчити про надмірний формалізм, адже відповідні Повідомлення про проведення загальних зборів Кооперативу самим позивачем було надано до позову, позивач приймав участь в загальних зборах та зміг висловити свою волю щодо питань порядку денного, в нього було достатньо часу, щоб підготуватися до зборів.
Згідно з усталеною позицією у судовій практиці, не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів юридичної особи та/або наглядової ради, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень (пункт 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.12.2019 у справі № 904/10956/16).
У кожній справі суд оцінює сукупність всіх встановлених обставин, зокрема зміст ухвалених на зборах рішень (наскільки вони порушують права або законні інтереси учасника), наявність кворуму, баланс інтересів позивача та інших учасників, які голосували за прийняття оскаржуваних рішень тощо; - у постановах Верховного Суду від 08.10.2019 у справі № 916/2084/17; від 22.10.2019 у справі № 923/876/16; від 03.12.2019 у справі № 904/10956/16, якою передбачено, що суди мають враховувати баланс інтересів усіх учасників і самого товариства, уникати зайвого втручання в питання діяльності товариства, які вирішуються виключно рішенням загальних зборів учасників товариства, надавати оцінку добросовісності інших учасників, права яких у разі задоволення позовних вимог можуть бути порушені; - у постановах Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 922/1671/16; від 12.03.2019 у справі № 904/9495/16; від 27.03.2023 у справі № 906/908/21; від 13.09.2023 у cправі № 910/6685/21; від 23.01.2024 у cправі № 908/174/20, якими передбачено, що визнання судом недійсними рішень загальних зборів повністю, захищаючи порушені корпоративні права одного учасника товариства, може зачіпати корпоративні права інших учасників, відповідно порушується баланс інтересів учасників товариства, що має наслідком непропорційність втручання у правовідносини сторін та фактично є втручанням суду у господарську діяльність товариства.
У даному випадку, у прийнятті оскаржуваних рішень загальних зборів брали участь всі 5 членів Кооперативу (наявний кворум), при чому за такі рішення голосували «за» - 60%. Тоді як такі рішення вважає незаконними лише 1 член Кооперативу. Тому, враховуючи виключно формальні порушення під час проведення загальних зборів, оскарження таких рішень лише 1 членом Кооперативу, на переконання суду, визнання таких рішень недійсними порушить баланс інтересів членів Кооперативу, що буде мати наслідком непропорційність втручання у правовідносини сторін та фактично є втручанням суду у діяльність Кооперативу.
З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є не обгрунтованими, не доведеними та не підлягають задоволенню. 
Відповідно до приписів ч.9 статті 145 ГПК України – у випадку повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалами суду від 15.11.2023 та від 28.01.2026.
Оцінюючи доводи учасників справи під час розгляду справи, суд як джерелом права керується також практикою Європейського суду з прав людини. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі “Серявін та інші проти України” зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі “Трофимчук проти України” Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. 
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Позивачем не доведено суду обґрунтованості позовних вимог, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.
Керуючись положеннями ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача в повному обсязі. 
Керуючись ст.ст. 129, 145, 232-240, 243, Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
2. Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.01.2026 у справі № 916/4942/23.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 08 квітня 2026 р.

Суддя В.В. Литвинова