ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2026	м. Дніпро	Справа № 904/4934/25	

За позовом П`ятихатської міської ради 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "АЯК" 
про стягнення збитків та зобов`язання вчинити дії 

Суддя Юзіков С.Г.
При секретарі судового засідання Морозі А.О.
Представники:
Позивача - Зеленова О.Р.
Відповідача - не прибув

СУТЬ СПОРУ:
Позивач, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 15.12.2025просить:
Зобов`язати ТОВ "Виробнича фірма "АЯК" подати до Органу місцевого самоврядування П`ятихатська міська рада Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер 1224510100:13:002:0015, розроблений Товариством з обмеженою відповідальністю "Актив II", ОСОБА_1 , 22.12.2016, для прийняття рішення про надання земельної ділянки у користування шляхом затвердження документації із землеустрою.
Зобов`язати ТОВ "Виробнича фірма "АЯК" подати до Органу місцевого самоврядування П`ятихатська міська рада Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер 1224510100:13:002:0016, розроблений ТОВ "Актив II", ОСОБА_1 , 22.12.2016, для прийняття рішення про надання земельної ділянки у користування шляхом затвердження документації із землеустрою.
Зобов`язати ТОВ "Виробнича фірма" "АЯК" подати до Органу місцевого самоврядування П`ятихатська міська рада Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер1224510100:13:002:0017, розроблений ТОВ "Актив II", ОСОБА_1 , 22.12.2016, для прийняття рішення про надання земельної ділянки у користування шляхом затвердження документації із землеустрою.
Зобов`язати ТОВ "Виробнича фірма" "АЯК" подати до Органу місцевого самоврядування П`ятихатська міська рада Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер 1224510100:13:002:0018, розроблений ТОВ "Актив II", ОСОБА_1 , 22.12.2016, для прийняття рішення про надання земельної ділянки у користування шляхом затвердження документації із землеустрою.
Стягнути з ТОВ "Виробнича фірма "АЯК" на користь Органу місцевого самоврядування П`ятихатської міської ради збитки, завдані місцевому бюджету за фактичне використання земельних ділянок у вигляді неодержаної орендної плати за період з 01.06.2022- 31.07.2025 у сумі: 469 387,60 грн.
Стягнути з ТОВ "Виробнича фірма "АЯК" на користь Органу місцевого самоврядування П`ятихатської міської ради сплачений судовий збір у розмірі 7040,81 грн та Сервісний збір: 126 грн., 73 коп., всього 7 167 грн., 54 коп. 
Враховуючи, що Відповідач зареєстрував електронний кабінет, відповідно до ч.7 ст.6 ГПК України ухвала суду вручалася йому в електронній формі шляхом направлення до електронного кабінету такої особи (доставлена 17.09.2025 о 15:25), що не позбавляє його права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Пунктом 2 ч.6 ст. 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення. 
Відтак, Відповідач є обізнаними про вирішення спору, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа. 
Всупереч пропозицій суду, викладених в ухвалі від 15.09.2025, Відповідач відзив на позовну заву не надав, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, справа розглядається за наявними матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, - 

ВСТАНОВИВ:
Державним актом на право постійного користування землею від 08.12.1994 П`ятихатському автотранспортному підприємству - 11239 надано у постійне користування 2,29 га землі в межах згідно з планом землекористування. Акт містить відмітку про його реєстрацію в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №001, а також план зовнішніх меж землекористування.
Відповідно до Статуту Товариства з додатковою відповідальністю "П`ятихатське автотранспортне підприємство - 11239" відкрите акціонерне товариство "П`ятихатське автотранспортне підприємство 11239" припиняється внаслідок передання товариству з додатковою відповідальністю "П`ятихатське автотранспортне підприємство 11239" у приватну власність всього майна, прав та обов`язків внаслідок реорганізації шляхом перетворення у товариство з додатковою відповідальністю "П`ятихатське автотранспортне підприємство 11239" згідно з передавальним актом станом на 06.10.2011р., складеним Комісією з припинення відкритого акціонерного товариства "П`ятихатське авто транспортне підприємство 11239" та затвердженим рішенням загальних зборів відкритого акціонерного товариства "П`ятихатське автотранспортне підприємство 11239" від 06.10.2011р.
Рішенням Виконавчого комітету П`ятихатської міської ради П`ятихатського району від 27.03.2012 № 23 вирішено оформити право власності на виробничий будинок в м. П`ятихатки, вул. Клименко, № 7, виробничий будинок "Приміщення павільйону 47" в м. П`ятихатки, вул. Клименко, № 7 В, громадський будинок "будівля КПП" в м. П`ятихатки, вул. Клименко, № 7 Г, виробничий будинок в м. П`ятихатки, вул. Клименко, № 7Д за балансоутримувачем Товариством з додатковою відповідальністю "П`ятихатське автотранспортне підприємство - 11239".
Право власності зареєстровано за Товариством з додатковою відповідальністю "П`ятихатське автотранспортне підприємство - 11239", що підтверджується свідоцтвами про право власності на нерухоме майно.
Відповідно до Статуту Відповідача товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "АЯК" набуває статусу юридичної особи, а також частини майнових і немайнових прав та обов`язків організованого товариства з додатковою відповідальністю "П`ятихатське автотранспортне підприємство 11239" з дати його (ТОВ "Виробнича фірма "АЯК") державної реєстрації у встановленому порядку, та внесення відповідного запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.
Рішенням Виконавчого комітету П`ятихатської міської ради П`ятихатського району від 27.04.2012 № 33 вирішено оформити право власності на виробничий будинок в м. П`ятихатки, вул. Клименко, № 7, виробничий будинок "Приміщення павільйону 47" в м. П`ятихатки, вул. Клименко, № 7 В, громадський будинок "будівля КПП" в м. П`ятихатки, вул. Клименко, № 7 Г, виробничий будинок в м. П`ятихатки, вул. Клименко, №7Д за балансоутримувачем ТОВ "Виробнича фірма "АЯК".
Рішенням П`ятихатської міської ради від 16.05.2013 № 820-30/V1 вирішено вилучити земельну ділянку з користування товариства з додатковою відповідальністю "П`ятихатське автотранспортне підприємство 11239" площею 1,1145 га по Клименка 1 , у зв`язку з ліквідацією ТДВ "П`ятихатське АТП 11239" згідно з протоколом загальних зборів учасників товариства з додатковою відповідальністю "П`ятихатське автотранспортне підприємство 11239" про припинення Товариства як юридичної особи шляхом ліквідації, повернути земельну ділянку до міського земельного фонду (землі запасу). Також рішенням адано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою та встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для обслуговування нерухомого майна товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "АЯК" площею - 0,1535 та; 0,0375 га; 0,0300 га; 0,1617 га, які будуть уточнені кадастровою зйомкою, по вул. Клименка, 7, 7в, 7г, 7д з земель запасу.
29.09.2016 до вищезазначеного рішення № 820-30/V1 внесено зміни в п. 2 рішення міської ради від 16.05.2013 № 820-30/VІ. "Про вилучення земельної ділянки, надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)", а саме виклавши в такій редакції: "НАДАТИ дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для обслуговування нерухомого майна ТОВ "Виробнича фірма "АЯК" площею - 0,1535 га; 0,0375 га; 0,0300 га; 0,1617 га, які будуть уточнені кадастровою зйомкою, по вул. Клименка, 7, 7 в, 7 г, 7 д (відповідно), з земель не наданих у власність або постійне користування в межах населеного пункту.
Відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за Відповідачем з 08.05.2012 оформлено право власності на виробничий будинок в м. П`ятихатки, вул. Клименко, № 7, виробничий будинок "Приміщення павільйону 47" в м. П`ятихатки, вул. Клименко, № 7 В, громадський будинок "будівля КПП" в м. П`ятихатки, вул. Клименко, № 7 Г, виробничий будинок в м. П`ятихатки, вул. Клименко, № 7Д.
Вказані об`єкти нерухомого майна знаходяться на земельних ділянках з кадастровими номерами 1224510100:13:002:0016, площею 0,0300 га, № 1224510100:13:002:0018 площею 0,1617 га, № 1224510100:13:002:0015 площею 0,1535 га, № 1224510100:13:002:0017 площею 0,0375 га, № 1224510100:13:002:0026, площею 0,899 га, проте на зазначені земельні ділянки не укладені договори оренди.
У зв`язку з наведеним Позивач звертався до Відповідача з вимогою № 970/0/2-22 від 19.04.2022 з метою врегулювання земельних відносин щодо наведених земельних ділянок.
Позивач в акті від 20.05.2024 визначив розмір збитків власнику землі, відповідно до якого Відповідач зобов`язаний сплатити 921 407,23 грн., з них 409 973,71 грн. за період з 01.05.2021 по 30.04.2024.
Позивач неодноразово складав акти про відшкодування збитків власнику землі, які отримував Відповідач, проте залишав без відповіді та задоволення.
Фінансове управління П`ятихатської міської ради в листі від 22.07.2025 № 113/01-12/25 повідомило, що згідно зі "Звітом про рух коштів на рахунках", отриманим через інформаційно-аналітичну систему управління плануванням та виконанням місцевих бюджетів станом на 22.07.2025 по ТОВ "АЯК" по ККД 24060300 "Інші надходження" сплата збитків за земельні ділянки, що використовуються без договорів оренди, відсутня.
Позивач направив на адресу Відповідача претензію 17.12.2024 за № 5473/0/2-24 про врегулювання земельних відносин з пропозицією добровільно сплатити безпідставно збережені кошти за фактичне користування земельними ділянками по вул. Клименка площею 1,3146 га, кадастровий номер відсутній у м. П`ятихатки у розмірі 475 590,55 грн. за період з 2021 по 2024 рік.
Позивач наполягає, що внаслідок порушення Відповідачем своїх обов`язків, П`ятихатська міська територіальна громада в особі П`ятихатської міської ради позбавлена можливості отримати дохід у розмірі 469 387,60 грн. від здачі земельної ділянки в оренду в період з 01.06.2022р. до 31.07.2025р.
Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.
Предметом доказування у даній справі є факт користування Відповідачем земельними ділянками без достатніх підстав, обґрунтованість стягуваних сум, обґрунтованість вимог про подання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (ч. 1 ст. 181 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону (ст. 206 Земельного кодексу України). 
Відповідно до ст. 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Згідно з ч. 1-5 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у ч. 6 - 7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Згідно з ч. 1,2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Зі змісту глави 15, ст. 120, 125 Земельного кодексу України та ст. 1212 ЦК України випливає, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформленого права на цю ділянку (без укладеного договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 (провадження №12-182гс18) та від 13.02.2019 у справі №320/5877/17 (провадження № 14-32цс19).
Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.
Такі висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 04.12.2019 в справі№917/1739/17, від 23.05.2018 в справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 в справі №922/3412/17.
Згідно з п. 289.1 ст. 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.
Базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельної ділянки, нормативну грошову оцінку якої не проведено (підп. 271.1.1, 271.1.2 п. 271.1 ст. 271 Податкового кодексу України).
Підпунктом 14.1.125 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок для цілей розділу XII, глави 1 розділу XIV цього Кодексу - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років.
Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (ст. 20 Закону України "Про оцінку земель").
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 
Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми, доводи Позивача не спростував.
Перевіривши надані докази, суд частково погоджується з Позивачем.
Так, Державним актом на право постійного користування землею від 08.12.1994 П`ятихатському автотранспортному підприємству - 11239 надано у постійне користування 2,29 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування. Акт містить відмітку про його реєстрацію в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №001, а також план зовнішніх меж землекористування.
У зв`язку з припиненням ТДВ "П`ятихатське автотранспортне підприємство 11239" відповідно до Статуту Відповідача ТОВ "Виробнича фірма "АЯК" набуває статусу юридичної особи, а також частини майнових і немайнових прав та обов`язків товариства з додатковою відповідальністю "П`ятихатське автотранспортне підприємство 11239", в тому числі право власності на виробничий будинок в м. П`ятихатки, вул. Клименко, № 7, виробничий будинок "Приміщення павільйону 47" в м. П`ятихатки, вул. Клименко, № 7 В, громадський будинок "будівля КПП" в м. П`ятихатки, вул. Клименко, № 7 Г, виробничий будинок в м. П`ятихатки, вул. Клименко, № 7Д.
Зазначені об`єкти нерухомого майна, що належать Відповідачеві знаходяться на земельних ділянках з кадастровими номерами 1224510100:13:002:0016, площею 0,0300 га, № 1224510100:13:002:0018 площею 0,1617 га, № 1224510100:13:002:0015 площею 0,1535 га, № 1224510100:13:002:0017 площею 0,0375 га, № 1224510100:13:002:0026, площею 0,899 га.
Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні на праві оренди, емфітевзису, суперфіцію у відчужувача (попереднього власника), до набувача одночасно переходить відповідно право оренди, емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, крім випадків, визначених частиною шостою цієї статті. Волевиявлення орендодавця (власника) земельної ділянки, відчужувача (попереднього власника), набувача такого об`єкта та внесення змін до договору оренди землі, емфітевзису, суперфіцію із зазначенням нового орендаря (користувача) земельної ділянки не вимагається.
Проте, рішенням П`ятихатської міської ради від 16.05.2013 № 820-30/V1 вирішено вилучити земельну ділянку з користування товариства з додатковою відповідальністю "П`ятихатське автотранспортне підприємство 11239" площею 1,1145 га по Клименка 1 , у зв`язку з ліквідацією ТДВ "П`ятихатське АТП 11239" згідно з протоколом загальних зборів учасників товариства з додатковою відповідальністю "П`ятихатське автотранспортне підприємство 11239" про припинення Товариства як юридичну особу шляхом ліквідації, повернути земельну ділянку до міського земельного фонду (землі запасу). 
29.09.2016 до вищезазначеного рішення № 820-30/V1 внесено зміни в п. 2 рішення міської ради від 16.05.2013 № 820-30/VІ "Про вилучення земельної ділянки, надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)", а саме виклавши в такій редакції: "НАДАТИ дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для обслуговування нерухомого майна ТОВ "Виробнича фірма "АЯК" площею - 0,1535 га; 0,0375 га; 0,0300 га; 0,1617 га, які будуть уточнені кадастровою зйомкою, по вул. Клименка, 7, 7 в, 7 г, 7 д (відповідно), з земель не наданих у власність або постійне користування в межах населеного пункту.
Доказів оскарження зазначених рішень або їх скасування матеріали справи не містять.
Частинами 1 та 2 ст. 79 ЗК України встановлено поняття земельної ділянки як об`єкта права власності, згідно з яким земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 14 Конституції України земля, її надра, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.
Статтею 79 ЗК України закріплено порядок формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав, зокрема, формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.
Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Враховуючи, що Відповідач не є постійним землекористувачем земельних ділянок, на яких розташовані його об`єкти нерухомого майна, з метою оформлення права користування Відповідачеві надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для обслуговування нерухомого майна ТОВ "Виробнича фірма "АЯК" площею - 0,1535 га; 0,0375 га; 0,0300 га; 0,1617 га, які будуть уточнені кадастровою зйомкою, по вул. Клименка, 7, 7 в, 7 г, 7 д (відповідно), з земель не наданих у власність або постійне користування в межах населеного пункту. 
Проте, Відповідач право користування зазначеними земельними ділянками не оформив та не виготовив проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок. 
Відповідач протягом тривалого часу обізнаний про необхідність належного оформлення земельних ділянок, однак відповідних дій не вчинив.
Відтак, учасник суспільних відносин, який фізично використовує корисні властивості конкретної ділянки земної поверхні (у тому числі і за рахунок розміщення належних на праві приватної власності об`єктів нерухомого майна чи об`єктів незавершеного будівництва, не прийнятих в експлуатацію) комунальної або державної форми власності, зважаючи на ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. по справі "Щокін проти України" (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011р. по справі "Серков проти України" (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05) не може набути розумних очікувань чи легітимних сподівань на звільнення від виконання публічного обов`язку з плати за землю (або у формі земельного податку, або у формі орендної плати), позаяк, згідно зі ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним.
Аналогічний висновок сформульований у постанові Верховного Суду від 25.04.2024р. у справі №820/4560/18.
Верховний Суд, розглядаючи спори у подібних правовідносинах, у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.
Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі) має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.
Положення глави 15, статей 120, 125 ЗК України, статті 1212 ЦК України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.
Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України.
Відтак, Відповідач, як власник об`єктів нерухомого майна, у період в тому числі з 01.06.2022 по 31.07.2025 користувався земельними ділянками, на яких ці об`єкти розташовані, за відсутності оформленого згідно з вимогами чинного законодавства права користування земельними ділянками, не сплачуючи коштів за користування ними, тому є фактичним користувачем спірних земельних ділянок, який без достатньої правової підстави за рахунок Позивача власника земельних ділянок зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування ними, отже, зобов`язаний повернути ці кошти власникові земельних ділянок на підставі положень ч.1 ст.1212 ЦК України.
З метою визначення нормативно-грошової оцінки земельних ділянок Позивач 14.02.2024 звернувся до Державного кадастрового реєстратора, проте отримав відповідь, про відсутність у відомостях Державного земельного кадастру коду виду цільового призначення земельної ділянки, визначеного відповідно до додатку 59 до Порядку.
Згідно з листом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 18-4-0.222-4146/2-25 від 04.08.2025 щодо земельних ділянок з кадастровим номером 1224510100:13:002:0016, № 1224510100:13:002:0015, № 1224510100:13:002:0017, відповідно до внесення документації із землеустрою на зберігання до місцевого та регіонального Державного фонду документації із землеустрою у 2018-2024 роках, документації на земельні ділянки в електронному вигляді через портал Держгеокадастру від розробника документації не надходили. 
Відповідно до п. 289.1, 289.2 ст. 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за певною формулою.
Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки - підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж установлено положеннями підп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 ПК України.
При цьому ст. 12 Закону України "Про оцінку земель" у редакції, чинній на час вирішення спору судом, регламентовано, що нормативно-правові акти з проведення оцінки земель затверджуються Кабінетом Міністрів України. Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково (стаття 13 цього Закону); нормативно-грошова оцінка земельних ділянок у межах населених пунктів проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років (ст. 18 Закону України "Про оцінку земель").
Відповідно до ст. 20 зазначеного Закону за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 23 Закону України "Про оцінку земель" (у редакції, чинній на час розгляду спору судом) витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Так, результатом нормативної грошової оцінки конкретної земельної ділянки є технічна документація на неї, а надання витягу з технічної документації є послугою компетентного органу (Держгеокадастру та його територіальних органів), який веде відповідний облік згідно з Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 (далі - Порядок № 1051).
Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період.
Технічна документація на конкретну земельну ділянку, яка виготовляється на замовлення землекористувача (власника), відповідно до ст. 20 Закону України "Про оцінку земель", є джерелом інформації про нормативну грошову оцінку певної земельної ділянки.
При цьому, власник (землекористувач) може використати технічну документацію на обґрунтування нормативної грошової оцінки, надавши суду її оригінал або належно засвідчену копію. Так, технічна документація, виготовлена на конкретну земельну ділянку уповноваженим органом, може бути належним доказом на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка набула статусу об`єкта цивільних прав.
Водночас у п. 162 Порядку № 1051 визначено відомості, які можуть бути надані державними кадастровими реєстраторами у формі: 1) витягу з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру; 2) довідки, що містить узагальнену інформацію про землі (території), за формою згідно з додатком 41; 3) викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану); 4) копій документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру. Витяги, довідки, викопіювання та копії документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру, в паперовій та електронній формі відповідно до Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" мають однакову юридичну силу.
Зважаючи на викладене, як положення ПК України, так і законодавство про оцінку земель визнають належними доказами на обґрунтування оцінки землі довідку, витяг із Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, яка є об`єктом плати за землю, та технічну документацію на земельну ділянку, виготовлену компетентним органом.
З огляду на те, що земельне законодавство і ПК України не обмежують можливості подання доказів щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати виключно витягом із Державного земельного кадастру, належними доказами на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки можуть бути: технічна документація на спірну земельну ділянку, виготовлена компетентним органом для оформлення договору оренди, довідка із Державного земельного кадастру, витяг із Державного земельного кадастру, а також висновок судової експертизи про встановлення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, наданий відповідно до статей 98-103 ГПК України, які містять інформацію щодо предмета спору в цій справі.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20.
Із витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки к.н. № 1224510100:13:002:0018 площею 0,1617 га вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 16.05.2025 становить 383 349,57 грн
Із витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки к.н. № 1224510100:13:002:0026 площею 0,899 га від 16.05.2025 вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить - 2 131 300,34 грн.
Враховуючи неможливість отримання нормативно-грошової оцінки інших земельних ділянок Позивач звернувся до Відділу у П`ятихатському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, згідно з довідкою № 40/113-21 від 06.04.2021, середньо базова вартість 1 м2 земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації на 01.01.2021 по м. П`ятихатки складає 100,28 грн.
Відтак, розрахунки заборгованості за інші земельні ділянки Позивач провів шляхом арифметичного множення базової вартості 1 кв.м земель міста П`ятихатки, з урахуванням коефіцієнтів, визначених рішеннями П`ятихатської міської ради. 
Чинним земельним законодавством, в тому числі ст. 20 Закону України "Про оцінку земель", не передбачено обов`язковості надання виключно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за кожен календарний рік упродовж спірного періоду, а лише зазначено про необхідність фіксування нормативної грошової оцінки окремої земельної ділянки у відповідному витязі.
Позивач при розрахунку керувався рішенням П`ятихатської міської ради від 27.07.2018 № 625-33VІІ та рішенням від 28.04.2022 № 1099-20/VІІ. Вказаними рішеннями встановлені ставки орендної плати за землю на території м. П`ятихатки, зокрема, що розмір ставки орендної плати встановлено на рівні 6 % від нормативної грошової оцінки земель міста в рік (п. 11.02 - " для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості").
За таких обставин, розмір збережених Відповідачем коштів розрахований за період з 01.06.2022 по 31.07.2025 в сумі 469 387,60 грн, як розмір плати за земельні ділянки комунальної власності у формі орендної плати, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування.
Всі нарахування проводилися окремо за кожним періодом та по кожній земельній ділянці.
Перевіривши розрахунок Позивача за період 01.06.2022 - 31.07.2025, суд вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.
Щодо вимог Позивача про зобов`язання Відповідача подати до Органу місцевого самоврядування П`ятихатської міської ради Проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, суд бере до уваги, що підставами позову Позивач визначив користування земельними ділянками за відсутності належним чином оформлених документів на неї.
Так, позов у цій справі направлений на те, щоб лише в кінцевому результаті (після усунення перешкод, якими на думку Позивача є не оформлені належним чином документів) завершити належне оформлення права користування Відповідачем відповідними земельними ділянками.
Статтею 123 ЗК України визначено, що передача земельних ділянок відбувається шляхом прийняття рішення на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Відповідно до ч. 6 ст. 186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
З наведених норм можна зробити висновок, що набуття особами права власності або користування земельною ділянкою відбувається поетапно - починаючи з отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, який оформлюється відповідним рішенням органу місцевого самоврядування або органу державної влади, погодження та затвердження такого проекту землеустрою та завершується рішенням про передачу земельної ділянки у власність або користування.
Проте, відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 17.10.2018 у справі № 380/624/16-ц отримання дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не є правовстановлюючим актом. Правовідносини, пов`язані з прийняттям та реалізацією такого рішення (про надання дозволу) не підпадають під визначення приватноправових, оскільки не породжують особистих майнових прав та зобов`язань осіб.
Крім того, відсутність договору оренди не вказує на те, що Відповідач не зобов`язаний сплачувати кошти за користування земельними ділянками, адже у зв`язку із набуттям права власності на нежитлові приміщення (нерухоме майно), розташовані на земельних ділянках, у нього автоматично виник обов`язок належним чином сплачувати за користування цими земельними ділянками, враховуючи презумпцію оплатності використання земельних ділянок в України.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, від 13.02.2019 у справі №320/5877/17, при врегулюванні спору в межах кондиційних правовідносин не мають значення та не підлягають встановленню обставини в якому саме порядку землекористувач має намір/оформив у подальшому право користування земельною ділянкою, яким чином триває/тривала процедура оформлення та наявність вини учасників кондиційних правовідносин.
У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі від 03.04.2024 №922/2737/23 викладено правовий висновок, що коли особа звернулася до суду за захистом її порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який існував до порушення його права та інтересу, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту. Спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (постанови від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц, від 08.02.2022 у справі №209/3085/20). Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу (тобто вирішення одного спору у декількох судових справах в одній чи декількох судових юрисдикціях) є неприпустимим. Вирішення справи у суді в одному судовому процесі має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц, від 02.02.2021 у справі № 925/642/19, від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19, від 20.10.2021 у справі № 9901/554/19, від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20, від 21.09.2022 у справі № 908/976/190, від 22.09.2022 у справі № 462/5368/16-ц, від 04.07.2023 у справі № 233/4365/18, від 12.07.2023 у справі № 757/31372/18-ц, від 29.11.2023 у справі № 513/879/19).
За наслідками задоволення позову має відбуватися поновлення (захист) майнових прав позивача або ж його інтереси можуть бути реалізовані, внаслідок чого він здатний буде набути прав.
Однак, подача проектів землеустрою щодо спірних ділянок є саме правом Відповідача та не направлений на відновлення порушених прав міської ради. При цьому, відсутність належним чином оформлених документів не надає Відповідачеві право безоплатного користування зазначеними земельними ділянками.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 02.06.2020 у справі № 922/2417/19 за позовом Харківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "КСВ Естейт" про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки колегія суддів Верховного Суду зауважила:
"46. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Проте, враховуючи приписи частини другої статті 120 Земельного кодексу України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані. В цьому випадку, відсутність документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою у ТОВ "КСВ Естейт", не може бути визнане як її самовільне використання, однак не надає права на її безоплатне використання".
Отже, суд вважає, що позов в даній частині не підлягає задоволенню.
З урахуванням викладеного, позов підлягає задоволенню частково, до стягнення належать: 469 387,60 грн. безпідставно збережених коштів, решта позовних вимог не підлягають задоволенню. 
Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати у справі слід покласти на сторін пропорційно задоволеним вимогам.
Керуючись ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити частково. 

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "АЯК" (52100, Кам`янський р-н, Дніпропетровська обл., місто П`ятихатки, вулиця Поштова, будинок, 7Г, код 36723140) на користь П`ятихатської міської ради (52100, Дніпропетровська обл., Кам`янський р-н, місто П`ятихатки, вул. Садова, будинок 104, код 44045391) 469 387,60 грн. - боргу,  7 040,81 грн. - судового збору, 126,73 грн. - сервісного збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду у строк, передбачений ст.256 ГПК України. 

Повне рішення складено 16.03.2026

Суддя С.Г. Юзіков