17.02.2026

Справа № 720/334/25
Провадження № 1-кп/720/60/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року   Новоселицький районний суд Чернівецької області

у складі:
головуючого судді   ОСОБА_1 ,
при секретарі    ОСОБА_2 ,
за участю: 
прокурорів  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого  ОСОБА_5 ,
захисника    ОСОБА_6 ,
перекладача  ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому, підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Новоселиця Чернівецької області матеріали кримінального провадження №12024262160000279 від 26 грудня 2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдова, зареєстрованого та проживаючого в с. Переріта Бричанського району Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
26 грудня 2024 року у громадянина Республіки Молдова ОСОБА_9 , виник злочинний намір, направлений на носіння, без передбаченого законом дозволу кийка, загальною довжиною в розкладеному стані 532 мм, який він придбав декілька років тому в одному із магазинів на території Республіки Молдова, більш точний час та місце органом досудового розслідування не встановлено та який являється холодною зброєю ударно-дробильної дії, виготовлений промисловим способом.
Так, 26 грудня 2024 року приблизно о 10:00 год., ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний намір спрямований на носіння холодної зброї, на автомобілі марки «Toyota» моделі «Auris», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 (чеської реєстрації), прибув на територію України, а саме на міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Мамалига» 31-го Прикордонного загону, що розташований в 
с. Мамалига Дністровського району Чернівецької області, де мав при собі холодну зброю, а саме кийок, який зберігав у належному йому автомобілі, тобто носив біля себе для самозахисту.
В подальшому, ОСОБА_9 зберігаючи біля себе холодну зброю, діючи умисно, протиправно, без передбаченого законом дозволу, зокрема Положення про дозвільну систему, затверджену Постановою КМУ від 12.10.1992 року №576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затверджену наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року, та зареєстровану в Міністерстві юстиції України 07 жовтня 1998 року за № 637/3077, усвідомлюючи, що кийок, який він придбав декілька років тому в одному із магазинів на території Республіки Молдова, являється холодною зброєю ударно-дробильної дії, виготовлений промисловим способом, незаконно перевозив його із собою територією України.
26.12.2024 о 10:14 год., ОСОБА_9 , перебував на міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Мамалига» 31-го Прикордонного загону, що в с. Мамалига Дністровського району Чернівецької області, тобто на території України, де прикордонним нарядом «ОТЗ – в`їзд» в складі інспектора прикордонної служби 1 категорії – інструктора кінологічного відділення штаб-сержанта ОСОБА_10 , під час огляду салону автомобіля марки «Toyota» моделі «Auris», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 (чеської реєстрації), власником якого є ОСОБА_9 , в ніші дверей зі сторони водія було виявлено кийок загальною довжиною 532 мм, виготовлений промисловим способом, який являється холодною зброєю ударно-дробильної дії та який він незаконно перевозив у вищевказаному транспортному засобі.
Таким чином, обвинувачений  ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України, тобто носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
16 лютого 2026 року між обвинуваченим та прокурором була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог КПК України.
Згідно даної угоди обвинувачений та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 263 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести  ОСОБА_9 .
Суд, заслухавши думку прокурора, який просив затвердити укладену угоду про визнання винуватості, обвинуваченого та його захисника, які також погодились на затвердження угоди, вважає, що угода підлягає затвердженню, а  ОСОБА_8 слід визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення та призначити йому покарання, яке прокурор та обвинувачений запропонували суду та узгодили між собою.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між підозрюваним чи обвинуваченим та прокурором.
Згідно ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативи прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
В підготовчому судовому засіданні встановлено, що  ОСОБА_9 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином.
Сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та закону.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.
Виходячи з вище викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості обвинуваченим  ОСОБА_11 та призначення йому узгодженої сторонами міри покарання.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468, 469, 472, 474, 475 КПК України, суд, –

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 16 лютого 2026 року про визнання винуватості обвинуваченим  ОСОБА_11 .
Визнати  ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави.
Роз`яснити ОСОБА_12 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
Речові докази по справі, а саме: 
-телескопічний кийок, який відповідно до квитанції про отримання на зберігання речових доказів переданий на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів (а.с. 20), після вступу вироку в законну силу – знищити.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави понесені по справі судові витрати в розмірі 1193 (одна тисяча сто дев`яносто три) гривні 85 копійок.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.
Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України, з врахуванням обмеження права оскарження даного вироку відповідно до ст. 473 КПК України, до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку.

Суддя:          ОСОБА_13