ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3780/26 Справа № 204/3915/24 	  	Головуючий у першій інстанції: Самсонова В. В. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2026 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого –    Красвітної Т.П., 
суддів:     Городничої В.С., Гапонова А.В.,
за участю секретаря   Марченко С.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Чечелівського районного суду м. Дніпра у складі судді Самсонової В.В. від 10 листопада 2025 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Дніпровської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , третя особа – Третя дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,– 

ВСТАНОВИВ:
У квітні 2024 року ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний брат позивачки - ОСОБА_6 , про що 24 травня 2016 року Красногвардійським районним у місті Дніпропетровську ВРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області зроблено актовий запис №1145 та видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . Батьками ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим повторно 03 січня 2024 року Центральним ВДРАЦС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального УМЮ (м. Одеса), а також повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №0042980248 від 03.01.2024 року. За життя ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 19 серпня 2006 року КЖЕІІ «Південний» належала квартира АДРЕСА_1 . Згідно листа Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади ДМР за вих. №14/5-906 встановлено, що відповідно до наявних даних картотеки з питань реєстрації фізичних осіб. ОСОБА_6 був зареєстрований з 20.09.2004 по 14.06.2016 за адресою по АДРЕСА_2 . Інші зареєстровані особи за даною адресою на час смерті ОСОБА_6 відсутні. Таким чином ОСОБА_3 , як рідна сестра померлого ОСОБА_6 , є спадкоємицею другої черги та може мати право на спадкоємство за умови відсутності спадкоємців першої черги. Так, спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_6 був його батько - ОСОБА_7 . 12 липня 2016 року батько померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 звернувся до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 . Разом з тим, ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження №12016040680001573 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення відносно спадкодавця ОСОБА_6 передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Оскільки ОСОБА_3 є спадкоємицею другої черги після смерті ОСОБА_6 та знала, що їх рідний батько ОСОБА_7 , використав своє спадкове право та звернувся до нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті сина - ОСОБА_6 . Відтак протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не зверталась до нотаріальної контори із відповідною заявою. Після початку повномасштабного вторгнення Російської федерації на територію України та введення воєнного стану, ОСОБА_3 виїхала на проживання до Німеччини. Згідно дозволу на проживання №125770531, ОСОБА_3 має право на проживання та працевлаштування в Німеччині з 05 березня 2022 року по 04 березня 2024 року. У вересні 2023 року, ОСОБА_3 випадково, з Єдиного державного реєстру судових рішень, дізналась про ухвалу колегії суддів Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 червня 2023 року згідно якої кримінальне провадження №12016040680001573 відносно ОСОБА_7 закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі смертю обвинуваченого. Дізнавшись про зазначені обставини, ОСОБА_3 29 січня 2024 року надала ОСОБА_9 довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Щербак О.В., за реєстровим номером №138 на вчинення від її імені нотаріальної дії - отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 після ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . 22 лютого 2024 року ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_3 , звернулась до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою №213 про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 . Постановою державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Ликової І.В. від 22 лютого 2024 року відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 рідного брата ОСОБА_6 . Підставою відмови у вчиненні нотаріальної дії стало те, що ОСОБА_3 пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки протягом шести місяців з часу відкриття спадщини (тобто з 18 травня 2016 року до 18 листопада 2016 року) до нотаріуса з відповідною заявою не зверталась. ОСОБА_3 не зверталась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті свого брата ОСОБА_10 , оскільки спадкоємцем першої черги був їх батько ОСОБА_7 , який в свою чергу, використав своє спадкове право та подав у передбачені законодавством строки відповідну заяву. Разом з тим, свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_7 не отримав, оскільки в рамках кримінального провадження №12016040680001573 йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України, відносно спадкодавця ОСОБА_6 . Відтак, в разі ухвалення судом вироку про визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні даного кримінального правопорушення, на підставі ч. 1 ст. 1224 ЦК України, він мав би бути усунутий від права на спадкування. Однак ухвалою колегії суддів Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2023 року кримінальне провадження №12016040680001573 відносно ОСОБА_7 було закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі смертю обвинуваченого. Дізнавшись про зазначені обставини, ОСОБА_3 надала довіреність ОСОБА_9 , яка в свою чергу звернулась до нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті рідного брата ОСОБА_3 - ОСОБА_6 . Тому позивачка просила встановити їй додатковий строк 3 (три) місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Чечелівського районного суду м. Дніпра від 10 листопада 2025 року позовну заяву ОСОБА_3 до Дніпровської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Третя дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задоволено у повному обсязі. Встановлено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк 3 (три) місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення, виходячи з наступного.
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим повторно Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с. 23 т.1).
Як стверджує позивачка в своїй позовній заяві, ОСОБА_6 є її рідним братом.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Красногвардійським районним у місті Дніпропетровську відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 24 т.1).
За життя ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 19 серпня 2006 року КЖЕП «Південний» належала квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 27 т.1).
Згідно листа Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади ДМР за вих. №14/5-906 від 28.01.2024, відповідно до наявних даних картотеки з питань реєстрації фізичних осіб ОСОБА_6 був зареєстрований з 20.09.2004 по 14.06.2016 за адресою по АДРЕСА_2 . Інші зареєстровані особи заданою адресою на час смерті ОСОБА_6 відсутні (а.с. 31).
Як зазначає позивачка, після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України та введення воєнного стану, вона виїхала до Німеччини на проживання.
Крім того вказує, що у вересні 2023 року, ОСОБА_3 випадково, з Єдиного державного реєстру судових рішень, дізналась про ухвалу колегії суддів Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2023 року згідно якої кримінальне провадження №12016040680001573 відносно ОСОБА_7 закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі смертю обвинуваченого.
Відповідно до копії спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , заведеної Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 12.07.2016, 29 січня 2024 року ОСОБА_3 надала ОСОБА_9 довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Щербак О.В., за реєстровим номером №138 на вчинення від її імені нотаріальної дії - отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 після ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 276-277 т.1).
22 лютого 2024 року ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_3 , звернулась до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою №213 про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 (а.с. 274 т.1).
Постановою державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Ликової І.В. від 22 лютого 2024 року відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 рідного брата ОСОБА_6 у зв`язку з пропуском строк для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 280 т.1).
В судовому засіданні суду першої інстанції було допитано свідка ОСОБА_11 , яка вказала, що бачила ОСОБА_12 кілька раз, у період з 2013 по 2023 роки. Конкретно коли, вказати не може. Бачила її в січні 2024 року, але не спілкувалися з нею.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях; 1261–1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до положень ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У статті 1262 ЦК України зазначено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі №6-1320 цс 17 зазначено про те, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку, з урахуванням конкретних фактичних обставин справи, можуть визнаватись, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
У частині третій статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши, що позивачкою суттєво порушено шестимісячний строк для прийняття спадщини (із заявою щодо прийняття спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори майже через 8 років після відкриття спадщини); приймаючи до уваги, що достатніх та належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини позивачка не надала, не довела наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини позивачка посилалася на те, що після смерті її брата ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , єдиним спадкоємцем був його батько ОСОБА_7 .. Позивачка вважала, що останній прийняв спадщину після смерті сина та тільки у вересні 2023 року випадково, з ЄДРСР, дізналась про ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2023 року, згідно якої кримінальне провадження №12016040680001573 відносно ОСОБА_7 закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі смертю обвинуваченого.
Надаючи оцінку поважності причин пропуску позивачкою строку для подання заяви про прийняття спадщини, судом першої інстанції зроблено висновок, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що позивачка була обізнана про існування відкритої спадкової справи та про смерть ОСОБА_6 .
Разом з тим, судом встановлено, що спадщина після смерті ОСОБА_6 відкрилася у 2016 році. Позивачка була обізнана про факт смерті спадкодавця, що не заперечується нею самою. Так, згідно змісту позовної заяви, ОСОБА_3 зазначила не тільки про обізнаність щодо смерті ОСОБА_6 , а й про те, що батько спадкодавця ОСОБА_7 використав своє спадкове право шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_6 . Вказане свідчить про обізнаність позивачки щодо відкриття спадщини.
Твердження позивачки про те, що вона вважала, ніби спадщину прийняв батько померлого, не може бути визнано поважною причиною пропуску строку, оскільки такі обставини свідчать про власне рішення позивачки не звертатись із заявою про прийняття спадщини, а не про об`єктивні, непереборні труднощі, які унеможливлювали своєчасне звернення до нотаріуса. 
Колегія звертає увагу, що прийняття (неприйняття) ОСОБА_7 спадщини після померлого ОСОБА_6 не перешкоджало позивачці вчинити дії, які б свідчили про її волевиявлення щодо прийняття спадщини померлого брата шляхом подання нотаріусу відповідної заяви, оскільки кожен спадкоємець реалізує це право самостійно.
Отже, факт усвідомлення позивачкою її права на спадкування за законом як спадкоємиці другої черги спадкування, за умови невжиття нею жодних активних дій щодо прийняття спадщини протягом передбаченого ЦК України шестимісячного строку, не свідчить про виникнення у позивачки об`єктивних обставин, які унеможливили або істотно ускладнили їй своєчасне звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у відведений ЦК України строк.
Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що днем відкриття спадщини за обставин цієї справи є 18.05.2016, однак до нотаріуса позивачка звернулась лише у лютому 2024 року, тобто майже через 8 років, що є істотним та тривалим періодом часу.
Така тривала бездіяльність свідчить про відсутність належної дбайливості у реалізації своїх спадкових прав. Водночас позивачкою не наведено переконливих та належних доказів існування обставин, які б були непереборними, об`єктивними та незалежними від її волі.
Посилання позивачки щодо початку збройної агресії рф проти України та у зв`язку з цим, виїзду позивачки за кордон для проживання є безпідставними, оскільки з моменту відкриття спадщини до початку повномасштабного вторгнення минуло майже 6 років. 
Виходячи із сталої судової практики, проживання за кордоном не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою через досить тривалий проміжок часу про прийняття спадщини.
До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 27 червня 2022 року в справі №202/1188/19, провадження №61-11828 св21, від 14 листопада 2022 року в справі №148/1923/20, провадження №61-3145 св22.
Колегія звертає увагу, що інших причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, пов`язаних з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для позивачки у позові зазначено не було, а також не надано таких доказів суду апеляційної інстанції.
Враховуючи тривалість пропуску строку для прийняття спадщини, а також встановлені судом обставини, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для визначення ОСОБА_3 додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки позивачка не довела існування об`єктивних та неподоланних перешкод для прийняття нею спадщини.
Крім того, колегія звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів, що позивачка ОСОБА_3 є рідною сестрою померлого ОСОБА_6 .
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , батьками позивачки ОСОБА_3 є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 23 т.1), тоді як у свідоцтві про народження серії НОМЕР_4 батьками померлого ОСОБА_6 вказано - ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (а.с. 96 т.1).
Згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, в провадженні Чечелівського районного суду м.Дніпра перебуває цивільна справа №204/3730/18 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи ОСОБА_1 , Третя дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_5 , - про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом. На даний час розгляд вказаної справи не завершений.
На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, не надав належної оцінки представленим у справі доказам, дійшов безпідставного висновку про доведеність позовних вимог, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог.
За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Приймаючи до уваги відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з позивачки на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1816,80 грн (а.с. 214 т.2).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 – задовольнити. 
Рішення Чечелівського районного суду м. Дніпра від 10 листопада 2025 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_3 до Дніпровської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини – відмовити. 
Стягнути з  ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) судові витрати у розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн 80 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 
Повний текст постанови складено 30 березня 2026 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

А.В. Гапонов