Справа №345/899/26 
Провадження № 2/345/1201/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е
17.03.2026 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі
головуючого судді Сирка Й.Й.,
з участю секретаря судового засідання Слободян Т.Я.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Свеа фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
ТзОВ «Свеа фінанс» (далі - Товариство) звернулося до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.07.2024 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов договору та усвідомленням рівня відповідальності, відповідачем цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) підписано кредитний договір із ТзОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та отримано на свій рахунок грошові кошти в сумі 11 000,00 грн. Під час ідентифікації позичальника останній пройшов однозначне встановлення особи. Грошові кошти за договором № 1650049 від 24.07.2024 надано строком на 350 днів. Кінцева дата повернення кредиту – 09.07.2025. Позивач у справі придбав за плату в первісного кредитора вимоги останнього до позичальника відповідно до укладеного між вказаними юридичними особами договору факторингу з додатками. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання перед первісним та зміненим кредиторами, що є порушенням чинного законодавства України, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 46 364,95 грн, яка є документально підтвердженою. В добровільному порядку відповідач не погашає вказану суму заборгованості, тому позивач просить позов задовольнити.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.02.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Сторони в судове засідання не з`явилися, участі повноважних представників не забезпечили. Водночас, позивач одночасно із позовною заявою просив проводити розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечив.
Відповідач повідомлений згідно з вимогами п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується надісланою кореспонденцією за вказаною у позовній заяві аресою, однак в судове засідання не з`явивася, у встановлений судом строк відзив на позов не подав. Тому, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд вважає за необхідне провести розгляд справи за наявними у ній матеріалами з ухваленням заочного рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов необхідно задоволити частково з таких підстав.
Відповідно до ст.12-13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
В свою чергу, положеннями ст.525-527 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами ст. 629 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Пунктом 3 ст. 207 ЦК України визначено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Як вбачається з матеріалів справи відповідач уклав електронний кредитний договір №1650049 від 24.07.2024 із ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» шляхом використання одноразового електронного ідентифікатора. Грошові кошти в сумі 11 000,00 грн. перераховані на банківську платіжну картку відповідача (маска картки №№ НОМЕР_1 ., що підтверджується підписаним позичальником п. 2.1. кредитного договору та довідкою первісного кредитора про ідентифікацію.
Кредитний договір з паспортом споживчого кредиту підписані позичальником за допомогою отриманого через SMS-повідомлення одноразового ідентифікатора (електронного підпису) В123. Останній день повернення кредитних коштів – 09.07.2025. Процентна ставка (стандартна) є фіксованою - 1,5% за один день користування коштами від залишку неповернутої суми (п.1.5.1.,3.1. договору). Відповідно до п. 1.5.2. договору знижена процентна ставка в розмірі 0,525% в день застосовується у випадку, якщо позичальник, як учасник Програми лояльності первісного кредитора, до 18.08.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів. Оскільки такі платежі відповідачем було здійснено, упродовж вищенаведеного строку кредитування проценти за договором нараховувалися за зниженою процентною ставкою від залишку неповернутої суми кредиту, тобто 57,75 грн/день. Відповідно до Графіку платежів, який виступає невід`ємним Додатком № 1 до кредитного договору, повернення кредиту зі сплатою процентів здійснюється кожних 25 календарних днів 14-ма платежами, але основна сума (тіло) кредиту має бути повернута позичальником у складі останнього з цих чергових платежів одноразово.
Відповідно до п.6.4.договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю штраф: у розмірі 1 650,00 грн на 4-й день такого невиконання та/або неналежного виконання; та у розмірі 121,00 грн починаючи з 5-го дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання; роз`яснення щодо штрафу:
- економічна сутність штрафу – грошова сума, яку позичальник повинен сплатити кредитодавцю у випадку порушення строків сплати кредиту та/або процентів; відповідно до ч.2 ст. 546 ЦК України штраф є іншим видом забезпечення виконання зобов`язання.
Згідно з наданою Товариством копією паспорта споживчого кредиту (Розділ 3) навпроти запису щодо можливих видів (форми) забезпечення кредиту вказано: «без забезпечення у вигляді застави», що дозволяє суду дійти до висновку про відсутність будь-яких забезпечень виконання позичальником своїх зобов`язань за умовами кредитного договору або про те, що єдино можливе забезпечення за відповідним договором у вигляді застави кредитним договором не передбачено.
Згідно з розрахунками первісного кредитора ТзОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» ОСОБА_1 як позичальник сплачував належним чином та в повному обсязі винятково перші 5-ть перших чергових платежів, а також достроково сплатив 0,05 грн коштів у рахунок повернення основної суми (тіла) кредиту, яка зменшилася до 10 999,95 грн.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників, який складено та підписано між первісним кредитором і Товариством на виконання умов Договору факторингу від 28.05.2025 №01.02-11/25, Товариство набуло за плату право вимоги до позичальника на загальну суму 46 364,95 грн. (тіло кредиту та нараховані проценти). Зазначена сума боргу включає також нараховані позичальнику 5 500,00 грн. штрафу.
При ухваленні цього рішення суд виходив із таких мотивів.
Як передбачено ст. 598-599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Суд зазначає, що відповідно до приписів ч.5 ст.8 у чинній з 24.12.2023 редакції Закону України “Про споживаче кредитування” від 15.11.2016 № 1734-VIII (далі - Закон № 1734, який набрав чинності з 24.12.2023) максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Процентна ставка за споживчим кредитом є істотною умовою договору. 
Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими Законом № 1734, є нікчемними, тобто недійсним в силу цього закону. 
Відповідно до п.17 «Перехідних та прикінцевих положень» Закону № 1734, доповненого Законом №3498-ІХ від 22.11.2023, протягом перших 120 днів після набрання чинності цим законом (з 24.12.2023) максимальний розмір денної процентної ставки за споживчим кредитом не може перевищувати 2,5%, а протягом наступних 120 днів - 1,5%. Перший з вказаного періодів тривав з 24.12.2023 до 21.04.2024, наступний - з 22.04.2024 до 19.08.2024. 
При цьому, відповідно до п. 2 Розділу ІІ «Перехідні та прикінцеві положення» Закону №3498-ІХ від 22.11.2023 можливість встановлення упродовж перехідного періоду тривалістю 240 календарних днів денних процентних ставок за кредитними договорами у вищому, ніж граничному розмірі, поширюється лише на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після 24.12.2023.
Отже, нарахування відповідачу ОСОБА_1 у межах погодженого строку кредитування процентів за денною ставкою 1,5% є неправомірним, тому зобов`язання у цій частині підлягають перерахунку виходячи із передбаченої Законом № 1734 максимальної ставки (10 999,95х325=35 746,75–16 830,00=18 916,75 грн, де 16 830,00 грн - сума фактично сплачених процентів позичальником за умовами договору). 
З урахуванням викладеного, із ОСОБА_1 на користь Товариства необхідно стягнути 29916,70 грн боргу замість заявлених до стягнення 46 364,95 грн (18 916,75+10 999,95).
Досліджені судом докази підтверджують неналежне виконання позичальником грошового зобов`язання з повернення основної суми кредиту та нарахованих процентів.
Суд встановив, що внаслідок невиконання позичальником ОСОБА_1 своїх зобов`язань згідно з укладеним кредитним договором, новим кредитором в особі Товариства обґрунтовано заявлено вимогу про стягнення з відповідача неповернутої суми кредиту з нарахованими процентами.
Суд не може погодитися з необхідністю задоволення вимог Товариства про стягнення з відповідача нарахованих сум штрафу в розмірі 5 500,00 грн виходячи з такого.
В судовій практиці є усталеною судова практика Верховного Суду (постанова ОП КЦС від 18.04.2018 у справі № 753/1100/14-ц), яка вказує на дію принципу contra proferentem (слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). 
Насамперед суд зазначає, що відповідно до п.18 «Перехідних та прикінцевих положень» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тлумачення зазначеної вище норми матеріального закону свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. 
Ця особливість проявляється:
(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
(2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;
(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідний правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22, який є обов`язковим для застосування.
Згідно з вимогами ч.2 ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, що виключає можливість віднесення до штрафу як виду неустойки платежу, який обчислюється у твердій сумі із зазначенням грошового еквівалента безвідносно до самого зобов`язання, як про це зазначено в п.6.4. кредитного договору між відповідачем у цій справі та первісним кредитором ТзОВ «Селфі кредит».
Одними із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Конституційний Суд України своєму рішенні (справа №1-12/2013) від 11.07.2013 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996 № 543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" зазначив, що з огляду на приписи ч.4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Відсутність позову про визнання недійсними умов кредитного договору як оспорюваного правочину чи заперечень щодо його умов не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом кредитора до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Зрештою, зі змісту паспорта споживчого кредиту вбачається відсутність у зобов`язанні сторін кредитного договору такого виду забезпечення виконання зобов`язань як штраф, що завуальовано та всупереч вимогам матеріального закону розмішений у тексті відповідного правочину.
Таким чином, вимога Товариства про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 5 500,00 грн судом відхиляється.
Надані Товариством докази перерахування кредитних коштів відповідачу у справі, неповернення позичальником цих коштів та нарахованих процентів, виникнення боргу, який включає основну суму боргу з цими процентами, підтверджується наявними у справі та дослідженими судом письмовими доказами, які є належними, допустимими і достатніми в сукупності, що є підставою для задоволення позову зі стягненням з відповідача на підставі ст.141 ЦПК України витрат Товариства на сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (64,52%).
На підставі наведеного та керуючись ст. 263-265,268, 280-284, 354 ЦПК України,-
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, будинок 8) заборгованість за кредитним договором №1650049 від 24.07.2024 року в розмірі 29 916,70 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 10999,95 грн. та борг за нарахованими, але не сплаченими процентами - 18 916,75 грн. 
В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» витрати у розмірі сплаченого судового збору в розмірі 1 717,78 грн.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено та підписано 23.03.2026.
Суддя