ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року м.Черкаси Справа № 925/193/26

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Г.М.Скиби, за участю секретаря судового засідання А.М.Буднік, у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження розглянув справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", м.Київ, вул.Симона Петлюри,25
до Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно", м.Черкаси, просп.Хіміків,76 
про стягнення 616647,14 грн, 
за участю повноважних представників сторін: 
від позивача: Бондаренко О.О. – адвокат за довіреністю, в режимі ВКЗ;
від відповідача: Плаха О.В. – адвокат за довіреністю. 
Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулось в Господарський суд Черкаської області із позовом до Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" з вимогами про стягнення 616647,14 грн заборгованості за договором надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 01.01.2024 №0101-03015-ПД, зокрема: 191436,86 грн – 3% річних та 425210,28 грн інфляційних втрат, нарахованих за прострочення виконання грошових зобов`язань за отримані та спожиті послуги з диспетчерського управління у період з січня до травня 2024 року (присуджених до стягнення рішенням Господарського суду Черкаської області від 10.09.2024 у справі №925/983/24), а також про відшкодування судових витрат.
Позовну заяву було подано з порушенням вимог ст.174 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим ухвалою суду від 17.02.2026 (суддя Н.М.Спаських) позов залишено без руху з наданням заявнику строку на виправлення недоліків.
24.02.2026 за вх.№3043/26 до суду надійшла заява позивача від 23.02.2026 про усунення недоліків позовної заяви із доказами виконання вимог ухвали суду від 17.02.2026. 
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2026, здійсненого у зв`язку із призначенням Указом президента України від 24.02.2026 №163/2026 судді Н.М.Спаських на посаду судді Північного апеляційного господарського суду, справу №925/193/26 передано для розгляду головуючому судді Г.М.Скибі.
Ухвалами суду: від 05.03.2026 прийнято справу №925/193/26 до свого провадження, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та проведення підготовчого засідання призначено на 08.04.2026; від 06.04.2026 задоволено заяву Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" від 02.04.2026 (вх.суду №5596/26 від 02.04.2026) про участь його представника у судовому засіданні у даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів через систему "EasyCon".
12.03.2026 за вх.суду №4162/26 від відповідача надійшла заява про повне визнання позову від 12.03.2026, в якій просить суд повернути позивачу з Державного бюджету України 50% суми сплаченого ним судового збору та задовольнити вимоги позивача в частині стягнення 616647,14 грн та 50% суми судового збору. 
В підготовчому засіданні 08.04.2026:
представник позивача вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю та повернути з Державного бюджету України 50% суми судового збору у зв`язку із повним визнанням позову відповідачем; 
представник відповідача вимоги визнав повністю та просив суд повернути позивачу з Державного бюджету України 50% суми сплаченого ним судового збору та задовольнити вимоги позивача в частині стягнення 616647,14 грн та 50% суми судового збору. 
Відповідно до п.1 ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.
Відповідно до ч.1 ст.191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. 
Відповідно до ч.3 ст.185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до ч.4 ст.185 Господарського процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 191,192 цього Кодексу.
У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч.4 ст.191 Господарського процесуального кодексу України).
Перевіривши зміст заяви відповідача про визнання позову, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб. Заява про визнання позову від імені відповідача складена та підписана адвокатом Плахою Олександром Вікторовичем, повноваження якого підтверджені довіреністю від 12.08.2025.
Враховуючи визнання позову відповідачем, керуючись ч.3 ст.185 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку ухвалити рішення у справі за результатами підготовчого провадження у підготовчому засіданні без розгляду справи по суті.
Згідно з ч.6 ст.233 Господарського процесуального кодексу України, у підготовчому засіданні судом було проголошено та приєднано до справи вступну та резолютивну частини рішення.
Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини: 
Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" є юридичною особою, яка утворена як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, унаслідок реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15.02.2019 №73 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 №829-р "Про погодження перетворення державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" у приватне акціонерне товариство" (п.1.1 Статуту Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго").
Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" також виконує функції оператора системи передачі – юридичної особи, відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії (п.55 ч.1 ст.1, ст.33, абз.2 п.8 розділу XVII Закону України "Про ринок електричної енергії").
Згідно з п.10 ч.1 ст.4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про надання послуг з диспетчерського управління
24.10.2023 між позивачем Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго", як оператором системи передачі (ОСП), та відповідачем Приватним акціонерним товариством "Черкаське хімволокно", як користувачем та кінцевим споживачем послуги, укладено договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, шляхом підписання відповідачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління (далі – Договір, а.с.22 зворот - 29). Наказом №550 від 03.10.2023 (а.с.22) затверджено умови Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, які розміщені на сайті позивача.
У Договорі передбачені усі його істотні умови, зокрема:
п.п.1.1.-1.2 - цей Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління користувачами системи управління (далі користувач). Цей Договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання користувача до умов цього договору згідно з заявою-приєднання, що є додатком 1 до цього договору. Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Кодексу системи передачі, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року №309 (далі КСП), та є однаковими для всіх користувачів.
п. 2.1. - договір регулює оперативно-технічні відносини під час взаємодії сторін в умовах паралельної роботи у складі об`єднаної енергетичної системи (ОЕС) України;
п. 3.5. - користувач здійснює поетапну оплату планової вартості Послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із зазначеною системою платежів і розрахунків: 
1 платіж – до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді розрахункового періоду; 
2 платіж – до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в другій декаді розрахункового періоду; 
3 платіж – до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді розрахункового періоду;
п.3.6. - плановий обсяг послуги, що використовується для визначення планової вартості послуги, визначається на підставі даних АКО за кожну декаду розрахункового періоду;
п.3.7. - користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання послуги, наданих ОСП, або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі – Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронній формі. Вартість фактично наданої Послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Акти надання Послуги направляються Користувачам до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Коригування обсягів та вартості фактично наданої Послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за наступною версією даних комерційного обліку, що надається АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в "Системі управління ринком", що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку. Оплату вартості Послуги, після коригування обсягів та вартості Послуг, Користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта надання Послуги (включно), або Акт надання Послуги щодо проведення донарахувань в минулих періодах (включно);
п.3.9. - за наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення (за цим Договором). При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів зараховується в оплату пені та штрафних санкцій, за наявності письмової згоди Користувача. У разі, якщо фактичний обсяг оплати Користувачем Послуги перевищує суму нарахованої вартості послуг за цим Договором, ОСП (за заявою Користувача) протягом 5 робочих днів з дня отримання заяви повертає Користувачу надлишок коштів або самостійно враховує їх як оплату Послуги наступних розрахункових періодів (у випадку відсутності заяви Користувача про повернення надлишку коштів);
п.п.4.2.1. п. 4.2. - користувач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки за цим Договором;
п.13.1. – договір набирає чинності з дати акцептування заяви–приєднання, зазначеної у повідомленні ОСП і діє до 31 грудня включно року, у якому акцептована заява-приєднання.
Позивач повідомленням про приєднання до укладення договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №01/57093 від 30.10.2023 акцептував заяву відповідача – 01.01.2024, вказав ідентифікатор договору №0101-03015-ПД (а.с.20).
Відповідач свої зобов`язання щодо оплати наданих за період січень – травень 2024 року послуг за умовами Договору не виконував, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду за захистом порушеного права та примусового стягнення боргу.
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 10.09.2024 по справі №925/983/24 позовні вимоги задоволено частково та присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно", ідентифікаційний код юридичної особи 00204033, місцезнаходження: 18036, м.Черкаси, проспект Хіміків, 76 на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", ідентифікаційний код юридичної особи 00100227, місцезнаходження: 01032 м.Київ, вул.Симона Петлюри, буд.25 - 25701175,03 грн боргу, 329272,12 грн 3% річних, 192119,89 грн інфляційних витрат, 157335,40 грн судового збору.
Оскільки основна заборгованість відповідача по договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0101-03015-ПД від 01.01.2024 за послуги надані в період з січня по травень 2024 року становить 25701175,03 грн та досі не сплачена відповідачем, позивач здійснив донарахування 3 % річних та інфляційних втрат за період з 04.07.2024 по 10.10.2024, який не охоплений періодом у справі №925/983/24, та просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 04.07.2024 по 10.10.2024 у розмірі 191436,86 грн та інфляційні втрати за період з липня по вересень 2024 року у розмірі 425210,28 грн.
Станом на день проголошення рішення відповідачем доказів виконання у повному обсязі умов договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0101-03015-ПД від 01.01.2024 - до суду не надано. 
Інших доказів та документів не подано. 
Оцінюючи пояснення учасників та докази сторін у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до повного задоволення.
Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі. 
Відповідно до ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З урахуванням режиму воєнного стану та ймовірності повітряної тривоги в місті Черкаси у Господарському суді Черкаської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи.
Справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.
Суд відзначає, що у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантується "процесуальна" справедливість, тобто змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін (рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) "Star Cate Epilekta Gevmata and Others v. Greece" від 06.07.2010 №54111/07).
Позивач є ліцензованою організацією на енергетичному ринку України, самостійною юридичною особою з присвоєнням коду ЄДРПОУ та визначенням видів господарської діяльності. 
Відповідач є самостійною юридичною особою на ринку послуг України з присвоєнням коду ЄДРПОУ та визначенням видів господарської діяльності. 
Здійснивши аналіз змісту укладеного сторонами договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0101-03015-ПД від 01.01.2024, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором надання послуг.
Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 2 ст.901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно зі ст.902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Відповідно до ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
За правилами ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у відповідності до умов договору. 
Згідно з ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.
Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.
Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб`єктний склад спору. Отже, преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акту.
Отже, рішення Господарського суду Черкаської області від 10.09.2024 по справі №925/983/24, яке набрало законної сили 04.10.2024, в частині встановлення факту укладання та виконання між сторонами договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0101-03015-ПД від 01.01.2024, наявності заборгованості відповідача перед позивачем за цим договором згідно актів надання послуг: №ДУА-0004000 від 31.01.2024 на суму 8387407,66 грн, №ДУА-0004765 від 29.02.2024 на суму 7137475,21 грн, №ДУА-0005511 від 31.03.2024 на суму 6173999,02 грн, №ДУА-0005511 від 30.04.204 на суму 5182243,75 грн, №ДУА-0007033 від 31.05.2024 на суму 2507457,05 грн на загальну суму 29388582,69 грн за період з січня по травень 2024 року; рахунків-фактури: від 15.01.2024 №ДУ-0013538/0101-03015- ПД, від 25.01.2024 №ДУ-0014280/0101-03015-ПД, від 05.02.2024 №ДУ-0015025/0101-03015- ПД, від 15.02.2024 №ДУ-0017282/0101-03015-ПД, від 25.02.2024 №ДУ-0017960/0101-03015- ПД, від 05.03.2024 №ДУ-0018665/0101-03015-ПП, від 15.03.2024 №ДУ-0020110/0101-03015-ПД, від 25.03.2024 №ДУ-0020844/0101-03015-ПД, від 05.04.2024 №ДУ-0021585/0101-03015-ПД, від 15.04.2024 №ДУ-0023073/0101-03015-ПД, від 25.04.2024 №ДУ-0023804/0101-03015-ПД, від 06.05.2024 №ДУ-0024530/0101-03015-ПД, від 15.05.2024 №ДУ-0025994/0101-03015-ПД, від 25.05.2024 №ДУ-0026720/0101-03015-ПД, від 05.06.2024 №ДУ-0027448/0101-03015- ПД; платіжних інструкцій №528 від 06.08.2024, №530 від 07.08.2024, №545 від 08.08.2024, №548 від 09.08.2024, №554 від 12.08.2024, №560 від 13.08.2024, №578 від 19.08.2024 про сплату на користь позивача 2800000 грн боргу, стягнення на користь позивача інфляційних витрат та 3% річних, має преюдиційний характер для цієї справи, з огляду на що означені факти не повинні доводитися знову у відповідності зі ст.75 Господарського процесуального кодексу України.
Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).
Пунктом 1 ст.612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.ст.610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною 1 ст.625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно зі ч.2 ст.625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.
Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
При цьому, зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.
Отже, наявність судового рішення про стягнення основної заборгованості не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін вказаного договору то зазначене не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а також не позбавляє кредитора права на отримання коштів, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.05.2018 у справі №902/330/17).
Отже, наявність судового рішення не свідчить про припинення зобов`язання, а тому наявність судових рішень про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права отримати передбачені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України суми. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.
Відтак, у розумінні положень ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.
Суд зазначає, що період нарахування 3% річних, інфляційних втрат у справі №925/983/24 здійснено з січня по травень 2024 року, отже позивачем правомірно здійснено нарахування 3% річних, інфляційних втрат у цій справі з 04.07.2024 по 10.10.2024.
Відповідачем визнано факт того, що ним не сплачена заборгованість, що присуджена до стягнення рішенням Господарського суду Черкаської області від 10.09.2024 по справі №925/983/24. Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за визначений ним період за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга.Закон", суд встановив його обґрунтованість та арифметичну правильність, а тому вимоги щодо стягнення 3% річних за період з 04.07.2024 по 10.10.2024 у розмірі 191436,86 грн та інфляційні втрати за період з липня по вересень 2024 року у розмірі 425210,28 грн підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.ст.74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.
Суд зазначає, що сплата заборгованості відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу про оплату має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання до суду відзиву на позов чи й доказів проведення розрахунку з позивачем. 
Відповідачем всупереч вимог та приписів ч.1 ст.74, ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України факту належного виконання зобов`язання перед позивачем у визначений договором строк не доведено; доводів та документів позивача не спростовано.
За вказаних обставин суд вважає, що позивачем використано належний спосіб захисту свого порушеного права, передбачений приписами ст.ст.15-16 Цивільного кодексу України, тому позов підлягає до повного задоволення. Належить стягнути з відповідача на користь позивача 191436,86 грн 3% річних та 425210,28 грн інфляційних втрат, нарахованих за прострочення виконання грошових зобов`язань за отримані та спожиті послуги з диспетчерського управління у період з січня до травня 2024 року (присуджених до стягнення рішенням Господарського суду Черкаської області від 10.09.2024 у справі №925/983/24).
Законом України №475/97 від 17.07.1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі – Конвенція) та Перший протокол до Конвенції, а відтак в силу статті 9 Конституції України вони є частиною національного законодавства України.
Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п.4 ст.11 ГПК України): 
- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили – з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення "Агрокомплекс проти України" №23465/03 від 08.03.2012);
- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення "Серявін проти України" №4909/04 від 10.02.2010, рішення "Трофімчук проти України" №4241/03 від 28.10.2010); 
- принцип повноти та межі обґрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія А, №303-А, п.29); 
- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення "Желтяков проти України" №4994/04 від 09.09.2011).
Вимоги про розподіл витрат на професійну правничу допомогу позивачем не заявлялись. 
Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача слід стягнути 3699,89 грн судового збору як 50% суми сплаченого судового збору при визнанні позову. 
Повернути позивачу з Державного бюджету України 3699,88 грн судового збору як 50% суми сплаченого судового збору при визнанні позову. 
Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
1.1. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" (18013, м.Черкаси, просп.Хіміків, 76, код ЄДРПОУ 00204033, номер рахунку в банку невідомий) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри, 25, код ЄДРПОУ 00100227, номер рахунку в банку невідомий) 191436,86 грн – 3% річних та 425210,28 грн інфляційних втрат, нарахованих за прострочення виконання грошових зобов`язань за отримані та спожиті послуги з диспетчерського управління у період з січня до травня 2024 року (присуджених до стягнення рішенням Господарського суду Черкаської області від 10.09.2024 у справі №925/983/24) та 3699,89 грн судового збору.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили. 
1.2. Повернути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри, 25, код ЄДРПОУ 00100227, номер рахунку в банку невідомий) 3699,88 грн судового збору, сплаченого за платіжною інструкцією №AU.GV-6462 від 23.02.2026, як 50% суми судового збору при визнанні позову. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 256-258 та п.17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.
Повне судове рішення складено і підписано 10.04.2026.

Суддя Г.М.Скиба