Справа № 740/7305/25
Провадження № 2-а/740/7/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року     місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області
в складі:
головуючого судді Роздайбіди О.В.,
при секретарі Дьоміній Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,
встановив:
Вертелецька Л.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову №1193 від 10.09.2025 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП у виді штрафу в сумі 17000,00 грн та закрити провадження у справі, стягнути витрати по оплаті судового збору у розмірі 605,60 грн.
На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 10.09.20205 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 винесено постанова № 1193 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Оскаржуваною постановою на позивача накладено штраф у сумі 17000,00 грн. Позивач не погоджується з і складеною відносно нього постановою та накладеним стягнення, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, а провадження по справі – закриттю. 
Про розгляд справи про адміністративне правопорушення позивача ніхто не повідомляв, вказану постанову він не отримував, про що свідчить відсутність підпису про отримання. Після блокування платіжних карток позивач звернуся до адвоката, який звернувся і запитом про надання інформації. Про існування вказаної постанови позивачу стало відомо 15.12.2025, у зв`язку з чим об`єктивно позбавлений можливості оскаржити постанову у передбачений законодавством строк.
Зауважив, що ст. 210 КУпАП стосується порушення правил обліку (неповідомлення про зміну даних, неявка за повісткою на уточнення даних, тоді як стаття 210-1 KУпАП встановлено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію неявка за повісткою до ТЦК для призову на збори, відмова від мобілізації, перешкоджання роботі ТПК, порушення в мобілізаційної підготовки).
Головна відмінність у об`єкті правопорушення: ст. 210 КУпАП – це про облік, ст. 210-1 КУпАП – про мобілізаційні заходи та оборону.
Склад правопорушення, передбаченого ст. 210 КУПАН (Порушення правил військового обліку): Об`єкт: Порядок ведення військового обліку громадян. Суб`єкт: призовники, військовозобов`язані, резервісти. Об`єктивна сторона: неповідомлення про зміну даних (адреса, сімейний стан), неявка повісткою для уточнення даних, не взяття на облік, втрата військово-облікових документів. Суб`єктивна сторона: Умисел.
В оскаржуваній постанові об`єктом адміністративного правопорушення притягнуто дальності за ст. 210 КУпАП, об`єктом якого є порядок ведення військового обліку.
Таким чином в тих діях позивача, які йому інкримінують, відсутня обов`язкова ознака складу адміністративного правопорушення, яка необхідна для притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 210 КУпАП порушення правил військового обліку, в зв`язку з чим позивач не може бути притягнутий до відповідальності за вказаною статтею, за відсутності в інкримінованих йому діях об`єкту правопорушення.
Згідно з оскаржуваною постановою було встановлено факт порушення ОСОБА_1 законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» що полягає в порушенні правил військового обліку військовозобов`язаних та не виконанні вимоги щодо проходження військово лікарської комісії та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 17000,00 грн.
У ч. 3 ст. 22 Закону № 3543-ХІІ визначено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
В оскаржуваній постанові зазначено ОСОБА_1 порушив ч. 3 ст. 22, яке полягає в порушенні правил військового обліку військовозобов`язаних, не виконані вимоги щодо проходження військово-лікарської комісії.
Тобто ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не містить тих обов`язків, за порушення яких позивача притягнуто до відповідальності.
Також для кваліфікації дій за ч. 3 ст. 210 КУпАП необхідним є встановлення кваліфікуючої ознаки правопорушення: вчинення такого порушення особливий період.
Оскаржувана постанова не містить зазначення кваліфікуючої ознаки дій особи, яка притягається до відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, а саме вчинення порушення в особливий період.
Зауважив, що позивачу не надсилалося сповіщення про дату, час та місце розгляду його справи про адміністративне правопорушення, він взагалі не знав про розгляд щодо нього справи про адміністративне правопорушення, а розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбувався з порушенням вимог КУпАП.
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25.12.2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).
До суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог, не погоджується з позовними вимогами та вважає їх необґрунтованими. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру призовників та військовозобов`язаних та резервістів автоматизованої інформаційно- телекомунікаційної системи «Оберіг» Міністерства оборони України ОСОБА_1 , з 06.07.2001 року перебуває на військовому обліку офіцер запасу в ІНФОРМАЦІЯ_3 . На ОСОБА_1 повною мірою поширюються всі норми Конституції, чинного законодавства України та підзаконних нормативно-правових актів з питань військового обліку, військового обов`язку і військової служби, оборони мобілізаційної підготовки та мобілізації. Наказом командувача ТУ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Сухопутних військ Збройних Сил України від 03 квітня 2013 року № 11 ОСОБА_1 присвоєно військове звання «Капітан».
Зауважив, що ОСОБА_1 перебуває в запасі Збройних Сил України, за відомчими обліками Міністерства оборони України, належить до вільних залишків призовного людського потенціалу (ресурсу), підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 , в порушення чинних Правил військового обліку, не пройшов медичний огляд позаштатною військово-лікарською комісією на предмет визначення фактичного ступеня придатності до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Направлення для проходження такого медичного обстеження, встановленим порядком, не отримував. 06 вересня, в ході оновлення (актуалізації) військово-облікових даних через ЄДРПВР, АГТС « ІНФОРМАЦІЯ_5 », в адміністративній будівлі ІНФОРМАЦІЯ_6 , на підставі статті 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі представником Відповідача на ОСОБА_1 , у присутності свідків, був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП №1193. При цьому, ОСОБА_1 , у присутності свідків, було повідомлено дату, час та місце розгляду по суті адміністративної справи за фактом вчиненого ним адміністративного правопорушення. При цьому. Відповідач зазначає, що від підпису протоколу, надання офіційних пояснень по суті адміністративного правопорушення та другого примірника, адміністративного протоколу ОСОБА_1 категорично відмовився у присутності свідків. 10 вересня 2025 року о 12.00 год ОСОБА_1 до адміністративної будівлі ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_1 , для участі в розгляді адміністративної справи. особисто не прибув. Про причини свого неприбуття, встановленим порядком, Відповідача не повідомив.
10 вересня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 адміністративна справа за фактом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, була розглянута без участі правопорушника. За результатами розгляду справи, відповідно до статті 283 КУпАП, була винесена постанова № 1193. Згідно з постановою, на ОСОБА_1 . Відповідачем було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 тисяч гривень. Копію постанови № 1193 від 10 вересня 2025 року, засобами поштового зв`язку, через національного оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта», направлено на задекларовану поштову адресу ОСОБА_1 . Відповідач зазначає, що у порядку статей 287-289 КУпАП до вищого органу або до відповідного суду вищевказана постанова ОСОБА_1 , його законним представником, протягом 10 днів з дня її винесення, оскаржена не була.
Встановленим порядком накладений на ОСОБА_1 адміністративний штраф сплачений не був. У зв`язку з чим, 11 листопада 2025 року, Ніжинським відділом ДВС у Ніжинському районі Чернігівської області, відповідно до статті 308 КУпАП, було відкрите виконавче провадження АСВП №79554768 з виконання постанови № 1193, виданої начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10 вересня 2025 року. Просив здійснювати розгляд справи без участі представника ІНФОРМАЦІЯ_3 .
На переконання відповідача ОСОБА_1 своїми діями допустив формальне порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме порушив ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 
30 січня 2026 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представника позивача – адвокат Вертелецька Л.А. зазначила, що направлення для проходження медичного обстеження, встановленого Правилами військового обліку, позивач не отримував. Позивач ознайомився з протоколом, який додано до відзиву і не погоджується з обставинами, викладеним у ньому, оскільки він складений невідомо коли в односторонньому порядку ІНФОРМАЦІЯ_7 у відсутність позивача, не містить підпису позивача, не є належним доказом, оскільки інформація, зазначена в ньому повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, у матеріалах справи відсутні докази складання у присутності позивача протоколу про адміністративне правопорушення та повідомлення його про дату та час розгляду відносно нього справи про адміністративне правопорушення. Зауважила, що протокол засвідчений службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_8 , які є безперечно зацікавленими в ході та результаті розгляду справи, а тому такі докази не можуть бути взяті за основу в якості підтвердження обставин повідомлення позивача про дату, час розгляду відносно нього справи. Крім того, доказів на підтвердження оповіщення позивача про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_8 з питань проходження ВЛК відповідачем не надано. Оскільки порушено вимоги Порядку № 560, це виключає факт вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Судом установлено, що 06 вересня 2025 року складено протокол №1193 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , відповідно до якого військовозобов`язаний громадянин ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме: порушив правила військового обліку військовозобов`язаних, не виконав вимоги щодо проходження військо-лікарської комісії, чим порушив ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП (а.с. 20). 
10 вересня 2025 року складено протокол №1193 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , відповідно до якого військовозобов`язаний громадянин порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме: порушив правила військового обліку військовозобов`язаних, не виконав вимоги щодо проходження військо-лікарської комісії, чим порушив ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 8, 24). 
Лист із копією постанови № 1193 про адміністративне правопорушення був відправлений рекомендованим листом ОСОБА_1 , що підтверджується копією опису вкладення до цінного листа від 02.10.2025 (а.с. 25).
Дослідивши всі докази по справі і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.
Згідно статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
У пункті 1 частини 1 статті 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» закріплено, що громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Відповідно до частини 3 статті 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
А відповідно до частини 5 статті 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Стаття 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» містить положення про те, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджується Кабінетом Міністрів України.
Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії, зокрема:
військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;
військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:
прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;
проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України;
проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;
виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Відповідно до статті 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Видами військової служби є, зокрема: військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Виконання військового обов`язку в запасі полягає в дотриманні військовозобов`язаними порядку і правил військового обліку, проходженні зборів для збереження та вдосконалення знань, навичок і умінь, необхідних для виконання обов`язків військової служби в особливий період.
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно статті 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Так, частиною 3 ст. 210 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.
Водночас, ч. 3 ст. 210 КУпАП є бланкентою (відсильною) нормою, у постанові відсутнє посилання на спеціальний закон, яким визначено відповідальність за інкриміноване адміністративне правопорушення.
Зі змісту оскаржуваної постанови неможливо встановити, у чому саме обвинувачується позивач, а перерахування низки статей різних нормативно-правових актів без вказівки на конкретні дії (бездіяльність) позивача, що порушили конкретні правила військового обліку, обставини, які б свідчили про наявність в таких діях вини, не можуть беззаперечно свідчити про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Як вже було зазначено, обов`язок громадян щодо проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, серед іншого, передбачений абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону № 3543-XII. Порядок направлення на проходження та проходження такого огляду визначений Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України. Спеціальний порядок проходження вищевказаного медичного огляду військовозобов`язаними, визнаними обмежено придатними до військової служби, передбачений Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 3621-IX від 21.03.2024 року.
Проте дії (бездіяльність) позивача щодо непроходження (відмови від проходження) ВЛК у спірній постанові кваліфіковано як порушення вимог ч. 3 ст. 22 Закону № 3543-XII, яким передбачено обов`язок військовозобов`язаних уточнити облікові дані протягом 60 днів, і притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Водночас спірна постанова не містить вказівки, які саме правила військового обліку було порушено позивачем, що стало підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.
У зв`язку з наведеним суд звертає увагу, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється тільки в межах обставин, викладених у протоколі. Тобто орган, який розглядає справу про адмін.правопорушення, не наділений повноваженнями самостійно змінювати викладені у протоколі фактичні обставини чи пред`являти нові звинувачення.
Проте всупереч цьому, а також не зважаючи на те, що у протоколі, складеному за ч. 3 ст. 210 КУпАП, позивачу ставиться у провину порушення вимог Правил військового обліку, ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП у зв`язку із порушенням вимог ч. 3 ст. 22 Закону № 3543-XII.
Таким чином, для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до статті 210 КУпАП встановленню підлягають наступні обставини: чи вчинені особою відповідні дії (бездіяльність), що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.
Згідно Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 постановлено про проведення загальної мобілізації.
Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Разом з тим, у постанові не зазначено, які саме конкретні дії позивача підпадають під обставини, установлені під час розгляду справи із зазначенням нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.
Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп2010 констатовано, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України.
Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідач в оскаржуваній постанові не вказав, які саме відомості (персональні дані) не були оновлені позивачем і не могли бути одержані самостійно відповідачем по справі шляхом електронної інформаційної взаємодії.
При цьому, судом встановлено, що відповідачем не забезпечено збирання достатніх доказів на підтвердження порушення позивачем правил військового обліку та достатні відомості про існування складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, не надано.
Відповідач не спростував обставин, на які посилається позивач, будь-яких доказів, які підтверджують правомірність прийнятого рішення, суду не надав. Суд позбавлений можливості встановити факт порушення позивачем з урахуванням заперечень позивача з приводу цього твердження в оскаржуваній постанов та ненадання відповідачем жодного доказу на підтвердження вчинення позивачем вказаного правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Оскільки відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення і факт правопорушення належними та допустимими доказами не підтверджено, то постанова підлягає скасуванню.
Судом встановлено, що про існування оскаржуваної постанови позивачу стало відомо 15.12.2025, з відповідним позовом він через представника – адвоката Вертелецьку Л.А. звернувся до суду 23.12.2025, тому суд вважає за можливе поновити позивачу пропущений строк звернення до суду.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до правил ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ч. 1 ст. 139 КАС України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Керуючись ст.ст.77, 241-246, 286 КАС України, суд
ухвалив:
Поновити строк на звернення до суду з адміністративним позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.
Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 полковника ОСОБА_3 по справі про адміністративне правопорушення від 10 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, визнати протиправною та скасувати.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП – закрити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_6 витрати понесені на сплату судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_10 , АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Роздайбіда