П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/36522/25	

Перша інстанція: суддя Кузьменко Н.А.,
повний текст судового рішення
складено 19.01.2026, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” Центр оцінювання функціонального стану особи, про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” Центр оцінювання функціонального стану особи (далі – ДУ, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – ГУПФ, відповідач 2) та просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення ДУ від 14 липня 2025 року №ЦО-4242/1 експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії про скасування ОСОБА_1 другої II групи інвалідності з 19.11.2019 року по 31.08.2025 року;
- визнати протиправними та скасувати рішення ГУПФ про прийняття суми переплати пенсії на облік, відповідно до якого ОСОБА_1 встановлена сума переплати пенсії в розмірі 993866,12 грн., яка прийнята на облік, проведення перерахунку з 19.11.2019 по 31.08.2025 року по скасованій інвалідності II групи.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року позов задоволено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ГУПФ подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З матеріалів справи, а саме з прохальної частини апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог до ГУПФ, а тому, з врахуванням наведеного, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції лише в цій частині.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що з травня 2015 року позивачка набула право на пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у зв`язку з чим звернулася до УПФУ у Болградському районі Одеської області із заявою про призначення та виплату пенсії по інвалідності, яку отримувала до лютого 2016 року.
В лютому 2016 року позивачка подала заяву до УПФУ у Болградському районі Одеської області про переведення її з пенсії по інвалідності на пенсію по вислугу років та отримала відмову, яку оскаржила до суду.
Згідно постанови Болградського районного суду Одеської області від 04.04.2016 року, прийнятої у справі №497/505/16-а, яка набрала чинності 19.05.2016 року після прийняття Одеським апеляційним адміністративним судом ухвали про повернення апеляційної скарги УПФУ у Болградському районі Одеської області, рішення суду про задоволення позову, скасування рішення УПФУ у Болградському районі Одеської області та зобов`язання перевести позивачку з пенсії по інвалідності на пенсію по вислугу років відповідно до вимог ст.86 Закону України “Про прокуратуру” від 14.10.2014 №1697-VII було виконано в повному обсязі.
Позивачка з 11.02.2016 року отримує пенсію за вислугою років відповідно до вимог ст.86 Закону України “Про прокуратуру” від 14.10.2014 №1697-VII у розмірі 60% від суми місячного заробітку.
Згідно довідки МСЕК серії 12 ААБ №718140, 19.11.2019 року за результатами повторного огляду позивачці надано ІІ групу інвалідності загального захворювання безтерміново. 
15.02.2018 року на ім`я ОСОБА_1 видано пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 , термін дії – довічно, вид пенсії - за вислугу років.
22.07.2025 року позивачка звільнилася з органів прокуратури за власним бажанням, що підтверджується копією наказу керівника Одеської обласної прокуратури №1646к від 22.07.2025 року, на підставі п.7 ч.1 ст.51 Закону України “Про прокуратуру”.
Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до територіальних органів Пенсійного фонду України від 14.07.2025 року ОСОБА_1 було скасовано інвалідність за період з 19.11.2019 року без зазначення підстав скасування.
Листом від 09.09.2025 року №1500-0404-8/150422 позивачку повідомлено про те, що відповідно до інформації з витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України”, що надсилається до територіальних органів Пенсійного фонду України від 14.07.2025 року № ЦО 4242/1, їй не встановлено групу інвалідності з 19.11.2019 року. У зв`язку з цим виникла переплата пенсії в сумі 993866,12 грн. За період з 19.11.2019 року по 31.08.2025 року. Запропоновано надати заяву до відділу обслуговування громадян (сервісний центр) щодо згоди на утримання переплати пенсії або суму переплати внести добровільно на рахунок Пенсійного фонду України. 
Також, на підставі рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи ГУПФ листом від 20.10.2025 року №31022-28591/Д-02/8-1500/25 повідомлено позивача про те, що їй не підтверджено групу інвалідності з 19.11.2019 року та повідомлено, що рішенням від 25.08.2025 року електрону пенсійну справу приведено у відповідність до діючого законодавства, а саме: з 19.11.2019 року по 31.08.2025 року пенсію за вислугу років відповідно до Закону встановлено в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, оскільки позивачка працювала на прокурорських посадах в органах прокуратури, не являючись особою з інвалідністю ІІ або І групи. 
05.09.2025 року ГУПФ прийнято рішення №3290, згідно якого розглянувши пенсійну справу і особовий рахунок НОМЕР_2 ОСОБА_1 , яка одержує пенсію по вислузі років в розмірі 4724 грн. 22 коп. на місяць, встановлено, що сума переплати 993866 грн. 12 коп. згідно з довідкою відділу опрацювання документації №2 управління з питань виплат ГУПФ утворилася за період з 19.11.2019 по 31.08.2025. Відповідно до інформації з витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціювання особи, що надсилається до територіальних органів Пенсійного фонду України від 14.07.2025, ОСОБА_1 не встановлено групу інвалідності з 19.11.2019 року, у зв`язку з цим утворилася сума переплати 993866 грн. 12 коп., яка прийнята на облік в вересні 2025 року.
Вважаючи вказані дії та рішення відповідачів протиправними, позивачка звернулась до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення в частині позовних вимог до ГУПФ, суд першої інстанції виходив з того, що відповідальність може бути покладена на пенсіонера на підставі частини 1 статті 103 Закону №1788 виключно в наслідок зловживання з боку такої особи, яке може полягати, зокрема, в поданні ним документів з явно неправильними відомостями. Тобто, умовою є свідомі, активні та навмисні дії з боку пенсіонера, які призвели до надмірної виплати йому пенсії.
При цьому суд зазначив, що всупереч вимогам ч.1 статті 50 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” в оскаржуваному рішенні Пенсійним органом не зазначено які зловживання з боку позивача, як пенсіонера або подання яких недостовірних даних страхувальником призвели до надміру виплати пенсії.
Оскільки рішення від 05.09.2025 року №3296 прийнято Пенсійним органом на підставі рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України”, яким визначено, що друга група інвалідності встановлена позивачці необґрунтовано, та яке визнано протиправним та скасовано судом першої інстанції, то цей суд дійшов висновку про задоволення частини позовних вимог до ГУПФ, як похідних.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Порядок утримання (стягнення) надміру виплачених сум пенсій визначений статтею 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-ІV) та статтею 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ)
Відповідно до статті 50 Закону №1058-IV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.
Статтею 103 Закону №1788-ХІІ визначено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.
Отже, обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера.
Крім того, механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, визначено Порядком повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 21.03.2003 №6-4 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 №25-3) (далі - Порядок №6-4).
Пунктами 3 та 4 Порядку №6-4 встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.
У разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.
Вказаними нормами передбачено обов`язок позивача повідомляти відповідача про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, за невиконання якого передбачено відповідальність.
Як вбачається з вищенаведених правових норм, сума пенсії, яка надміру виплачена, повертається пенсіонером або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку лише у двох випадках: коли вона виплачена внаслідок зловживань з боку пенсіонера або у разі подання страхувальником недостовірних відомостей.
Тобто, нормами чинного законодавства визначаються дві самостійні підстави для відшкодування зайво сплаченої пенсії, кожна з яких визначає суб`єкта, на якого покладається такий обов`язок в залежності від того, хто із цих суб`єктів вчинив відповідні дії, що призвели до такої зайвої сплати. У випадку зловживань з боку пенсіонера - обов`язок відшкодування може бути покладений на нього, а у випадку подання недостовірних відомостей страхувальником - обов`язок відшкодування зайвих виплат покладається на страхувальника.
Відповідальність може бути покладена на пенсіонера на підставі частини 1 статті 103 Закону №1788 виключно внаслідок зловживання з боку такої особи, яке може полягати, зокрема, в поданні ним документів з явно неправильними відомостями. Тобто, умовою є свідомі, активні та навмисні дії з боку пенсіонера, які призвели до надмірної виплати йому пенсії.
Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.
Так, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.05.2019 у справі №489/205/16-а, від 03.10.2019 у справі №487/3380/16-а, від 11.02.2020 у справі №761/41107/16-а, від 18.08.2020 у справі №638/10460/17, від 22.04.2021 у справі №688/742/17.
Всупереч вимогам ч.1 статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в оскаржуваному рішенні Пенсійним органом не зазначено які зловживання з боку позивача, як пенсіонера або подання яких недостовірних даних страхувальником призвели до надміру виплати пенсії.
Як вбачається з матеріалів справи, обласною медико-соціальною експертною комісією 19.11.2019 року встановлено позивачці ІІ групу інвалідності безтерміново, причина інвалідності – загальне захворювання, позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років з 11.02.2016 року відповідно до Закону України “Про прокуратуру”, а не відповідно до вимог Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
З пояснень представника ГУПФ вбачається, що рішення від 05.09.2025 року №3296 прийнято Пенсійним органом на підставі рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України”, яким визначено, що друга група інвалідності встановлена позивачці необґрунтовано, а тому ГУПФ просило відмовити в задоволенні позовних вимог.
При цьому, про наявність будь-яких зауважень до наданих позивачкою документів, даних щодо зловживання з її боку при призначенні/перерахунку пенсії або подання нею недостовірних відомостей, відповідач суду не повідомив, доказів на підтвердження цього також не надав.
Враховуючи відсутність оскарження в цьому апеляційному провадженні висновків суду першої інстанції про протиправність рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи ДУ про скасування встановлення позивачці інвалідності та про необхідність скасування цього рішення ДУ, та беручи до уваги відсутність встановленого факту зловживання з боку позивача при призначенні пенсії, суд 1-ї інстанції дійшов вірного висновку, що рішення ГУПФ про утримання надміру виплачених сум пенсій є протиправним та також підлягає скасуванню.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо спірних правовідносин.
Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	Г.В. Семенюк   О.І. Шляхтицький