Справа № 752/21173/24 
Провадження №: 1-кп/752/1076/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року          м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді    ОСОБА_1 ,
при секретарі    ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023100010003126 від 28 вересня 2023 року, за обвинуваченням 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився у м. Ужур РФ, має вищу освіту, працює водієм у ФОП ОСОБА_4 , має на утриманні трьох дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, 
за участю прокурора   ОСОБА_5 ,
обвинуваченого    ОСОБА_3 ,
захисника     ОСОБА_6 ,
представника ОСОБА_7 ,
установив:
1.Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.
ОСОБА_3 31 липня 2024 року близько 17:20, керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter 413 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по сухому, чистому дорожньому покриттю крайньої правох смуги руху вул. Покільської та наближаючись до перехрестя з вул. Будіндустрії у місті Києві, порушив вимоги п. 2.3б, 16.6 Правил дорожнього руху України, а саме: проявив неуважність, виконуючи маневр повороту ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора, не надав дорогу мотоциклу Bajaj Dominar D 400, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався на зелений сигнал основного світлофора у зустрічному напрямку в крайній лівій смузі, в результаті чого відбулося зіткнення між транспортними засобами.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, а саме: закриту травму правого передпліччя у вигляді уламкового перелому нижньої третини променевої кістки зі зміщенням уламків, вивиху голівки ліктевої кістки; закритої травми таза у вигляді розриву лобкового симфізу, переломів крайньої бічної маси крижової кістки справа, куприка справа, гематоми порожнини тазу, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження. 
2.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 286 КК України передбачено кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Відповідно до вимог п. 2.3 б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до вимог п. 16.6 ПДР України повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.
3.Позиції сторін та інших учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні вказав на доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Просив призначити покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу в розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Представник потерпілого підтримав прокурора в частині покарання. Також просив задовольнити цивільний позов та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого заподіяну кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду в сумі 260 000 грн та моральну шкоду в сумі 250 000 грн.
Обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, розкаявся у вчиненому. Просив призначити мінімальне покарання у виді штрафу без позбавлення права керуванням транспортними засобами, мотивуючи що це є джерелом його доходу, він має на утриманні трьох дітей, яким виплачує аліменти. Цивільний позов просив залишити без розгляду до вирішення питання щодо страхових відшкодувань. 
Захисник не заперечував проти доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. З урахуванням щирого каяття, наявності на утриманні трьох дітей, батьків, які є особами з інвалідністю, просив призначити покарання у виді мінімального штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами. Цивільний позов просив залишити без розгляду, мотивуючи тим що розмір позову не доведено і відшкодування має здійснювати страхова компанія. 
4.Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений повідомив, що рухався на автомобілі «Mercedes-Benz Sprinter 413 CDI», здійснював повороту ліворуч на зелений сигнал світлофора з крайньої правої смуги. Під час виконання повроту відчув удар у правий бік свого автомобіля. Після зіткнення зупинився, викликав швидку медичну допомогу та поліцію. Потерпілого не бачив. 
Допитаний в судовому засіданні потерпілий повідомив, що 31 липня 2024 року близько 17:00 рухався на мотоциклі у лівій смузі руху зі швидкістю близько 50 км/год. Перетинав перехрестя на зелений сигнал світлофора. Перед ним різко виїхав автомобіль під керуванням обвинуваченого, який рухався назустріч та здійснював поворот вліво з крайньої правої смуги. Він почав гальмувати, однак відбулось зіткнення. В результаті ДТП отримав тілесні ушкодження та було пошкоджено його мотоцикл, який був у новому стані, він ним користувався лише два місяці.
Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 31 липня 2024 року зіткнення відбулося на сухому чистому асфальтобетонному покритті між транспортними засобами «Mercedes-Benz Sprinter 413 CDI» та Bajaj Dominar D 400 на перехресті вулиць Покільської та Будіндустрії у місті Києві, у результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Відповідно до протоколу огляду відеозапису від 11 вересня 2024 року мотоцикліст рухався ближче до лівого краю проїзної частини. У зустрічному напрямку відносно його руху рухались інші транспортні засоби, які виконували маневр повороту ліворуч, перетинаючи проїзну частину, по якій рухався мотоцикліст. Автомобіль вантажного типу, рухаючись у зустрічному напрямку та здійснюючи маневр повороту ліворуч, виїхав в смугу руху, по якій рухався мотоцикліст. Далі мотоцикліст, продовжуючи рух прямолінійно, з поданням звукового сигналу здійснив зіткнення з правою бічною частиною вантажного автомобіля.
Відповідно до висновку експерта № 042-1491-2024 від 23.09.2024 дані наданої на дослідження медичної документації свідчать про те, що після подій 31.07.2024 у потерпілого ОСОБА_8 мали місце такі тілесні ушкодження: закрита травма правого передпліччя у вигляді уламкового перелому нижньої третини променевої кістки зі зміщенням уламків, вивиху голівки ліктевої кістки; закрита травма таза у вигляді розриву лобкового симфізу, переломів крайового бічної маси крижової кістки справа, куприка справа, гематоми порожнини тазу; забійна рана медіальної поверхні верхньої третини правого стегна; множинні садна нижніх кінцівок. Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень свідчать про те, що спричинені вони травмуючою дією тупого (тупих) предметів, могли утворитись 31.07.2024 при мотоциклетній травмі (травма водія на мотоциклі при зіткненні його з транспортним засобом, що рухається чи іншими перешкодами). Між подіями мотоциклетної травми від 31.07.2024 та отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_8 є прямий причинно-наслідковий зв`язок. Закриті травми правого передпліччя та тазу за ступенем тяжкості відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу. 
Відповідно до висновку експерта № 3711-Е від 25.09.2024 з технічної точки зору в даній обстановці водій мотоцикла Bajaj Dominar D 400 ОСОБА_8 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 12.3 ПДР України. З технічної точки зору в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 413 CDI» ОСОБА_3 повинен був діяти у відповідності звимогами п. 16.6 ПДР України. В даній дорожній обстановці водій мотоцикла Bajaj Dominar D 400 ОСОБА_8 не мав технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожній обстановці в діях водія мотоцикла Bajaj Dominar D 400 ОСОБА_8 не вбачається невідповідностей технічного характеру вимогам п. 12.3 ПДР України, які б перебували у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 413 CDI» ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 413 CDI» ОСОБА_3 вбачаються невідповідності технічного характеру вимогам п. 16.6 ПДР України, які перебували в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. З технічної точки зору причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди були невідповідності дій водія автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 413 CDI» ОСОБА_3 вимогам п. 16.6 ПДР України.
Дослідивши докази, надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК Укрїни, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження. 
5.Мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою
Відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
В ході судового розгляду підстав для зміни обвинувачення чи визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не встановлено.
6.Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття. 
Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.
7.Мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання.
Згідно зі ст. 50, ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
При призначенні покарання суд зважає на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є необережним нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, котрий в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання скарг на нього не надходило, має місце роботи, отримує трьох дітей, щиро розкаявся, при цьому заходів щодо відшкодування потерпілому заподіяної шкоди невжив. 
Враховуючи вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Підстав для застосування положень ст. 69 КК України та призначення обвинуваченому покарання без позбавлення права керування транспортними засобами суд не вбачає.   
8.Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому.
Представник потерпілого ОСОБА_8 пред`явив цивільний позов в межах кримінального провадження до обвинуваченого  ОСОБА_3 , в якому просив стягнути з останнього на користь потерпілого 260 000 грн в якості відшкодування шкоди, завданої здоров`ю і майну та 250 000 грн в якості відшкодування моральної шкоди. 
Обвинувачений заперечив проти задоволення цивільного позову. 
Вивчивши доводи, зазначені у позовній заяві, суд керується наступним. 
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди життю та здоров`ю потерпілої фізичної особи здійснюється страхова (регламентна) виплата у зв`язку з:  1) лікуванням потерпілої фізичної особи;  2) тимчасовою втратою працездатності потерпілою фізичною особою;  3) стійкою втратою чи зменшенням професійної або загальної працездатності потерпілої фізичної особи;  4) моральною шкодою, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала потерпіла фізична особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;  5) смертю потерпілої фізичної особи.
Відповідно до ст. 21 Закону страхова (регламентна) виплата у зв`язку з лікуванням потерпілої фізичної особи здійснюється страховиком, а у випадках, передбачених частиною першою і пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, у розмірі витрат, пов`язаних з доправленням, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілої фізичної особи у відповідному закладі охорони здоров`я, включаючи витрати на спеціальний медичний, постійний сторонній догляд та придбання лікарських засобів (лікарських препаратів). Необхідність здійснення таких витрат документально підтверджується відповідним закладом охорони здоров`я, а розмір витрат - розрахунковим документом.
Відповідно до ст. 24 Закону страховик, а у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, здійснює потерпілій фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодування заподіяної їй моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала потерпіла фізична особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у розмірі 10 відсотків страхової (регламентної) виплати у зв`язку з її лікуванням та/або втратою нею працездатності, розрахованої відповідно до статей 21-23 цього Закону.
Відповідно до ст. 26 Закону у разі заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди майну потерпілої особи такій особі відшкодовуються матеріальні збитки, пов`язані з: 1) пошкодженням чи знищенням транспортного засобу потерпілої особи;  2) пошкодженням чи знищенням дороги, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;  3) пошкодженням чи знищенням іншого майна потерпілої особи, крім випадків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 30 цього Закону;  4) проведенням робіт, необхідних для врятування потерпілих осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;  5) пошкодженням транспортного засобу внаслідок його використання для доправлення потерпілої особи до закладу охорони здоров`я, у тому числі забрудненням салону такого транспортного засобу;  6) доставкою (транспортуванням), зокрема з використанням спеціального автомобіля-евакуатора, пошкодженого транспортного засобу потерпілої особи з місця дорожньо-транспортної пригоди, якщо такий транспортний засіб не може рухатися самостійно.
Відповідно до ст. 28 Закону транспортний засіб вважається знищеним, якщо вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу станом на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа №755/18006/15-ц), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він сплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
Судом встановлено, що на час вчинення кримінального правопорушення цивільно-правова відповідальність водія  ОСОБА_3  була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №219640815. Відповідно до полісу страхова сума на одного потерпілого складає 320 000 грн за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, та 160 000 грн за шкоду, заподіяну майну. 
Таким чином обов`язок виплати потерпілому шкоди повинен нести страховик - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» в межах ліміту страхового відшкодування.
Так, документально підтверджений представником потерпілого розмір шкоди, заподіяної здоров`ю потерпілого на суму 63 140 грн охоплюються лімітом страхового відшкодування. 
Шкоду, заподіяну майну потерпілого, представник потерпілого оцінив в 190 950 грн та долучив до позову копію видаткової накладної від 25.05.2024 щодо вартості придбаного потерпілим транспортного засобу. Вказана сума на 30 950 грн перевищує страховий ліміт страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну.
При цьому позивачем не надано доказів вартості відновлювального ремонту та доказів того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб потерпілого є знищено і вартість відновлювального ремонту перевищує його ринкову вартість. 
Враховуючи викладене, у задоволенні цивільного позову про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого 260 000 грн в якості відшкодування шкоди, завданої здоров`ю і майну слід відмовити.
При прийнятті рішення в частині стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого моральної шкоди суд керується приписами ст. 23 ЦК України, відповідно до яких особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. 
Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Таким чином, позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме на суму 20 000 грн, пропорційно спричиненим потерпілому фізичним і душевним стражданням, з урахуванням обставин вчинення даного кримінального правопорушення, яке є необережним нетяжким злочином, вимог розумності і справедливості, а також суми моральної шкоди, яка відповідно до Закону підлягає стягненню зі страховика.   
9.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд. 
Долю речових доказів слід вирішити у порядку, визначеному ст. 100 КПК України. 
Процесуальні витрати на експертів підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. 
Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає. 
Керуючись статтями 100, 129, 368, 370, 371, 374, 376, 615 КПК України, суд
ухвалив:
Визнати ОСОБА_3  винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3  на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 6058,24 грн.
Цивільний позов представника потерпілого задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого  ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_8 20 000 грн в рахунок відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Речові докази: мотоцикл Bajaj Dominar D 400, реєстраційний номер НОМЕР_2 , повернути потерпілому  ОСОБА_8 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м. Києва.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження. 

Суддя       ОСОБА_1