Справа № 388/1763/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2026 року Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого – судді Баранського Д.М.,
за участю секретаря Івочки Л.П.,

розглянув у приміщенні суду в м. Долинській цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом до ОСОБА_2 та просить стягнути з нього на свою користь 3000 доларів США, відсотки в розмірі облікової ставки НБУ за користування позикою в сумі 204,16 доларів США та 4083,29 доларів США річних за користування позикою. 
Позов мотивує тим, що 24 березня 2023 року з ОСОБА_2 уклав договір позики у формі розписки. За цим договором передав, а відповідач отримав 3000 доларів США, які зобов`язався повернути протягом місяця, однак не повернув.
Відповідач ОСОБА_2 надіслав до суду відзив на позовну заяву. Позов не визнає та просить відмовити в ньому. Зазначає, що у разі пред`явлення позову про стягнення боргу, позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього суд повинен встановити наявність між сторонами правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. До позову надано копію розписки зі змісту якої слідує, що вона не містить відомостей про позикодавця. Відповідно право вимоги позивача нічим не підтверджено. Крім цього, позивач ставить вимогу про стягнення позики та процентів за користування позикою в доларах США, однак згідно зі змістом розписки в ній зазначається про 3000 доларів, проте не значено яких саме, тобто родові ознаки грошей не визначені. Ця обставина унеможливлює стягнення судом коштів в доларах США. 
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. 
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, повідомлявся про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомив. 
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову частково з таких підстав.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом установлено, що 24 березня 2023 року між ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник) укладено договір позики, про що свідчить розписка. 
За змістом цієї розписки, яку надано ОСОБА_2 та оригінал якої міститься у ОСОБА_1 , ОСОБА_2 взяв у займи три тисячі доларів під 5 відсотків місячних 24 березня 2023 року на один місяць. 
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
За змістом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. 
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до вищевказаного правила, розписка про отримання позики є тим належним та допустимим доказом, що посвідчує передання позикодавцем позичальнику визначеної грошової суми. 
Одразу необхідно звернути увагу, що оригінал розписки ОСОБА_2 знаходиться в ОСОБА_1 , відповідно це підтверджує передання позикодавцем позичальнику визначеної грошової суми. Доводи відповідача про протилежне у зв`язку з цим необґрунтовані. 
Відповідач ніяким чином не спростував, що розписка, яка знаходиться у позивача не його, а відтак ця розписка написана та видана ОСОБА_1 ним.
ОСОБА_2 заперечує проти стягнення з нього 3000 доларів США та стверджує, що родові ознаки грошових коштів, які ним отримані не визначені. 
Очевидно така поведінка відповідача є недобросовісною та суперечливою. ОСОБА_2 отримавши від ОСОБА_1 3000 доларів та надавши про це розписку, заперечуючи проти отримання цієї суми в доларах США, не вказує у своїх запереченнях про отримання цієї суми в іншій офіційній валюті, що має назву долар, тобто діє суперечливо, несправедливо та на шкоду іншому учаснику правовідносин. 
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
З огляду на вищезазначене, а також ураховуючи принципи справедливості, добросовісності та розумності, суд уважає, що ОСОБА_1 доказано надання у позику ОСОБА_2 3000 доларів США на строк один місяць під 5 відсотків місячних. 
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Таким чином, оскільки ОСОБА_2 зобов`язання з повернення позики не виконав у встановлений строк, відповідно до правила ст. 253 ЦК України є таким, який прострочив виконання зобов`язання.
Зі змісту позовних вимог, а також розрахунків ціни позову, що містяться в матеріалах справи слідує, що ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 204,16 грн 3 відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання згідно з положеннями ст. 625 ЦК України, а також процентів за користування позикою з розрахунку 5 відсотків місячних, тобто 60 відсотків річних. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12) дійшла висновку, що припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) зазначила, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою припиняється після спливу визначеного договором строку позики. У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення позики нараховуються не проценти за «користування позикою» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.
Згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, а відтак вимоги позивача про такі виплати є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Оскільки строк кредитування за договором позики становив один місяць, відповідно право ОСОБА_1 нараховувати передбачені договором проценти припинилося після спливу визначеного договором строку позики. За порушення виконання зобов`язання щодо повернення позики нараховуються не проценти за «користування позикою» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором, однак ці проценти у силу положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України з 24 лютого 2022 року підлягають списанню позикодавцем.
Таким чином, з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 3000 доларів США суми позики та 150 доларів США процентів за користування позикою. Всього підлягає стягненню: 3150 доларів США. 
З огляду на вищезазначене, цей позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, є обґрунтованим частково та підлягає задоволенню частково.
ОСОБА_1 не надав доказів понесення у цій справі судових витрат. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 20, 610-611, 625, 1046-1050 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 42, 48, 76, 81, 82, 83, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики в розмірі 3150 доларів США (три тисячі сто п`ятдесят доларів США).
В іншій частині позову відмовити. 
Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Долинського районного суду 	Д. М. Баранський