ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/23117/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Савченко А.В.) в адміністративній справі №160/23117/25 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, Державної судової адміністрації України, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:
10.08.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, Державної судової адміністрації України, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування судді ОСОБА_1 суддівської винагороди на період відрядження до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з 01 серпня 2025 року без урахування регіонального коефіцієнту 1,1;
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області провести нарахування та виплату судді ОСОБА_1 суддівської винагороди на період відрядження до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з 01 серпня 2025 року суддівської винагороди із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1, з врахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті;
- визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 на період відрядження до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з 01 серпня 2025 року суддівської винагороди із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1;
- зобов`язати Державну судову адміністрацію України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 на період відрядження до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з 01 серпня 2025 року на 1 рік суддівської винагороди із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланнями на протиправність дій відповідачів щодо виплати позивачці суддівської винагороди в період з 01.08.2025 року не в повному обсязі. Зазначає, що в спірний період їй було виплачено суддівську винагороду в меншому розмірі. Так, відповідач фактично зменшив позивачу розмір суддівської винагороди в зв`язку з відрядженням позивача, припинивши виплату регіонального коефіцієнту. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Позивачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та доводам позивача, а справу розглянуто з порушенням застосування норм матеріального права.
Відповідачем - ТУ ДСАУ в Дніпропетровській області поданий відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні. У відзиві зазначив, що рішення прийнято судом у відповідності до норм законодавства.
Інші учасники справи не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що Указом Президента України про призначення суддів від 07.09.2018 № 272/2018 ОСОБА_1 призначено у місцевий загальний суд на посаду судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.
Відповідно до наказу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31.07.2024 № 246-К до вирішення питання про закінчення відрядження, зарахувати суддю ОСОБА_1 до штату Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області як таку, що відряджена Рішенням Вищої Ради Правосуддя № 2233/0/15-24 від 18 липня 2024 року “Про відрядження судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області”. Судді ОСОБА_1 приступити до виконання повноважень судді з 01.08.2024 з базовим розміром посадового окладу судді та додатковим застосуванням до базового розміру посадового окладу регіонального коефіцієнту суду, з якого її було відряджено (Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області). Копію наказу направити до відділу планово-фінансової діяльності, обліку та звітності ТУ ДСА України в Дніпропетровській області для проведення відповідних розрахунків.
Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 22.05.2025р. №1095/0/15-25 продовжено на 1 рік строк відрядження судді Павлоградського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з 01 серпня 2025 року.
Відповідно до наказу в.о. голови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області №358-К від 28 липня 2025 року “Про продовження строку дії відрядження ОСОБА_1 ”, ОСОБА_1 продовжує перебувати в штаті Дніпровського районного суду Дніпропетровської області як така, якій продовжено відрядження Рішенням Вищої ради правосуддя від 22 травня 2025 № 1095/0/15-25, та цим же наказом визначено базовий розмір посадового окладу судді з додатковим застосуванням до базового розміру посадового окладу регіонального коефіцієнту суду, з якого її було відряджено (Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області).
Листом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області від 05.08.2025р. №3639/25 повідомлено про те, що на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 11.03.2025 по справі №160/29105/24, територіальним управлінням з 01.08. 2024 судді ОСОБА_1 , яка рішенням Вищої ради правосуддя №2233/0/1/15-24 від 18.07.2024 відряджена до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області строком на 1 рік, здійснюється доплата до базового посадового окладу судді регіонального коефіцієнту 1.1. Оскільки постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.03.2025 по справі №160/29105/24 визначено строк виплати суддівської винагороди з застосуванням регіонального коефіцієнту 1.1 судді ОСОБА_1 на період відрядження до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з 01.08.2024 на 1 рік, термін здійснення доплати сплинув 31.07.2025.
Позивач вважає, що нарахування суддівської винагороди здійснено в неналежному розмірі, без застосування регіонального коефіцієнту 1,1, що послугувало підставою звернення до суду із цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що для визначення розміру суддівської винагороди позивача належним є безпосереднє використання ст. 135 Закону № 1402-VIII, в т.ч. частини 4, яка вказує на необхідність визначення розміру суддівської винагороди відносно саме того суду, в якому суддя здійснює правосуддя. 
Колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджуються з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.
Так спірним у справі є наявність у позивачки права на отримання суддівської винагороди із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1 суду, з якого її було відряджено (Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області).
Так. саме положення ст. 135 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” (далі закон № 1402-VIII) визначають складові суддівської винагороди та розміри посадового окладу судді.
Частиною 2 ст. 135 Закону № 1402-VIII визначено, що суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
При цьому частинами 3 та 4 вищезазначеної норми передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді становить:
1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти:
1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб;
2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб;
3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.
У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.
Частинами 1 та 4 ст. 148 Закону № 1402-VIII визначено, що фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 24.01.2017 № 54/0/15-17 затверджено Порядок відрядження судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації (як тимчасового переведення).
Пунктом першим розділу VI Порядку № 54/0/15-17 визначено, що суддям, які направляються у відрядження як тимчасове переведення судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації, виплачується суддівська винагорода та відшкодовуються витрати в порядку і розмірі, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2011 року № 98 “Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів”.
Пунктом другим та третім розділу VI Порядку передбачено, що розмір суддівської винагороди, що підлягає виплаті в суді, до якого суддю відряджено, визначається Законом України “Про судоустрій і статус суддів”, але не може бути меншим за розмір суддівської винагороди, що виплачувалась (підлягала сплаті) судді в суді, з якого його було відряджено. Зазначені виплати здійснюються судом, до якого відряджений суддя.
Враховуючи наведені норми права, колегія суддів доходить висновку, що нарахування судді ОСОБА_1 суддівської винагороди на період відрядження до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з 01 серпня 2025 року на 1 рік без урахування регіонального коефіцієнту 1,1 носить протиправний характер. 
Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 148 Закону України № 1402-VIII, Державна судова адміністрація України здійснює функції головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення усіх інших судів, крім Верховного Суду та вищого спеціалізованого суду. Функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.
Відповідно до ст. 149 Закону № 1402-VIII, суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 22 Бюджетного кодексу України, за обсягом наданих повноважень розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня. Державна судова адміністрація України є головним розпорядниками бюджетних коштів.
Пунктами 2 та 4 ч. 5 ст. 22 Бюджетного кодексу України передбачено, що головний розпорядник бюджетних коштів: організовує та забезпечує на підставі Бюджетної декларації (прогнозу місцевого бюджету) та плану діяльності на середньостроковий період складання бюджетного запиту і подає його Міністерству фінансів України (місцевому фінансовому органу); затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством.
Згідно з ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну судову адміністрацію України, що затверджене рішенням Вищої ради правосуддя від 17 січня 2019 року № 141/0/15-19, ДСА України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади в межах повноважень, установлених законом.
Пунктом 2 цього Положення закріплено, що ДСА України здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади з метою створення належних умов функціонування судів і діяльності суддів.
За змістом пункту 3 Положення територіальні управління ДСА України є її територіальними органами.
Враховуючи наведені норми законодавства, виплата суддівської винагороди здійснюється в межах бюджетних призначень, головним розпорядником яких є ДСА України.
Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, як територіальний орган ДСА України та розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня здійснює свої повноваження в межах асигнувань, які ДСА України затвердила у його кошторисі.
З урахуванням предмету позову, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року в адміністративній справі №160/23117/25 – скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення. 
Позов задовольнити.
Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування судді ОСОБА_1 суддівської винагороди на період відрядження до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з 01 серпня 2025 року без урахування регіонального коефіцієнту 1,1.
Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області провести нарахування та виплату судді ОСОБА_1 суддівської винагороди на період відрядження до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з 01 серпня 2025 року суддівської винагороди із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1, з врахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.
Визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 на період відрядження до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з 01 серпня 2025 року суддівської винагороди із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1.;
Зобов`язати Державну судову адміністрацію України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 на період відрядження до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з 01 серпня 2025 року на 1 рік суддівської винагороди із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.
Повне судове рішення складено 22 квітня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник 

суддя А.А. Щербак