Справа № 700/975/25 
Провадження № 1-кп/700/15/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2026 р.Лисянський районний суд Черкаської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
законного представника 
неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Лисянка Черкаської області кримінальне провадження про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, одруженого, працюючого водієм в ТОВ «Інтерагроінвест», на утриманні має одного неповнолітнього сина, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, 
В С Т А Н О В И В:
01.09.2025, близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу кафе «Українські Страви», що розташоване по вул. Небесної Сотні в селищі Лисянка Звенигородського району Черкаської області, в ході раптово виниклого конфлікту з малолітнім ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання з метою заподіяння тілесних ушкоджень, підійшов до потерпілого ОСОБА_8 та наніс два удари долонею правої руки в ліву частину голови, внаслідок чого ОСОБА_8 відповідно до висновку експерта № 05-9-01/262 від 24.09.2025 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, крововиливу на внутрішній поверхні лівої щоки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. 
В судовому засіданні обвинувачений пояснив, що 1 вересня 2025 року він з компанією перебували в кафе «Українські страви». Протягом вечора в вищевказаному кафе за іншим столом сиділи неповнолітні діти, батьків поруч не було. Коли ОСОБА_4 декілька разів виходив з компанією на вулицю, неповнолітні діти знаходились поряд. Була ситуації, коли обвинувачений розмовляв по телефону з робочих питань, а ці діти втручалися в розмову, на що він робив їм зауваження. Один з підлітків привітався та висловився нецензурною лайкою, на що ОСОБА_4 підійшов і дав ляпас по обличчю, оскільки хотів «закрити йому рота». Визнає, що не мав права цього робити, потрібно було в першу чергу повідомити батьків підлітка про поведінку їх сина. Згодом, приблизно через 5 хв., зайшов в зал кафе підліток зі своїми батьками, який вказав пальцем на ОСОБА_4 коли той сидів за столом. Останній підійшов до батьків і повідомив, що зараз все пояснить. Коли він вийшов із-за столу, не сказавши ані слова, батько підлітка вдарив два рази обвинуваченого по обличчю, через це він впав на стіну. Обвинувачений хотів дати йому відсіч, але не встиг, оскільки той наніс йому ще удари. Після цього вони всі вийшли з приміщення, у них виникла словесна «перепалка», мама хлопця висловлювалась нецензурними словами та сказала, що у її сина був струс мозку. Коли приїхала поліція, їх розвели в різні сторони для дачі показань. ОСОБА_4 наголосив працівникам поліції, що йому також було завдано тілесні ушкодження і він також хоче подати заяву. Коли всі пішли додому, обвинувачений знайшов номер телефону батька неповнолітнього та зателефонував йому, щоб владнати конфлікт. По телефону було чути, що стояла поруч мама неповнолітнього ОСОБА_9 і виражалася нецензурною лайкою в сторону обвинуваченого. Потім ще викликали їх в поліцію для примирення, батьки хлопця ніби йшли на контакт, але щоб все залагодити озвучили суму моральних збитків 32000 грн. Однак, для нього ця сума завелика, все це сталося на емоціях, він просто хотів закрити рота хлопцю, щоб він мав повагу до старших і не виражався нецензурною лайкою. Чому його провокував на конфлікт саме потерпілий – він не знає, так як всі інші діти мовчали. Жалкує, що сталась така неприємна ситуація, цивільний позов не визнає взагалі.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень. 
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується дослідженими під час судового розгляду матеріалами кримінального провадження, наданими стороною обвинувачення, а саме:
- дослідженим відеозаписом допиту малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , який проведено за методикою «Зелена кімната». Потерпілий пояснив, що 01.09.2025 він спільно з батьками відпочивав в кафе «Українські Страви» в селищі Лисянка Звенигородського району Черкаської області. Близько 22:00 год. він сидів на лавці біля кафе разом зі своїми друзями ОСОБА_10 та Хворостян-Браславцем Матвієм, які є його однокласниками. В цей час з кафе вийшов незнайомий йому чоловік та став неподалік від них. Він привітався з цим чоловіком. Тоді цей незнайомий чоловік підійшов до нього, почав кричати і нецензурно лаятися в його адресу та ударив один раз долонею правої руки в ліву вискову частину обличчя. Він злякався і сказав незнайомцю «вибачте». Далі невідомий чоловік пішов до входу в кафе, але відразу повернувся до них та знову почав нецензурно лаятися і знову наніс один удар долонею правої руки в ліву частину обличчя. Йдучи від них промовив: «Я тебе знайшов і батьків твоїх знайду» та пішов в приміщення кафе. Потім цей чоловік знову виходив до них та нецензурно лаявся, але ударів більше не завдавав. Після цього він пішов в кафе до батьків та розповів про дану подію, після чого батьки викликали поліцію.
- дослідженими відеозаписами допитів неповнолітніх свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які проведено за методикою «Зелена кімната». Свідки повністю підтвердили показання неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 .
- протоколом проведення слідчого експерименту з неповнолітнім потерпілим ОСОБА_8 та відеозаписом до нього, під час якого потерпілий послідовно показав як йому були завдані удари на території кафе «Українські Страви» 01.09.2025 близько 22:00 год. незнайомим чоловіком.
Показання потерпілого та свідків у ході кримінального провадження повністю узгоджуються між собою.
Протоколом огляду відеозапису від 01 вересня 2025 року з додатком (диск DVD-R), який містить інформацію про події, які відбувалися на території кафе «Українські Страви» в селищі Лисянка по вул.Небесної Сотні,1.
При відкритті відеофайлу встановлено, що відеозйомка здійснюється камерою зовнішнього відеоспостереження кафе «Українські Страви». На відеозаписі видно, як в темну пору доби на лавці біля вказаного кафе сидять троє підлітків, до них підходить чоловік у світлій тенісці та завдає удар правою рукою в область голови одного з хлопців, який сидів ближче до входу в кафе. Потім чоловік у світлій тенісці йде до дверей кафе, повертається знову до хлопців і ще раз завдає удар правою рукою в область голови того самого хлопця.
Законний представник потерпілого – ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомила, що вона є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_8 . Пояснила суду, що ввечері 1 вересня 2025 року вони з дітьми та батьками однокласників сина святкували День знань в кафе-барі «Українські страви». Батьки сиділи за одним столом, а діти на території закладу за іншим столом. В залі ще сиділа інша компанія батьків з дітьми, вони напевно також святкували День знань. Приблизно о 22 годині до їх столика прибіг син з двома хлопцями, позвав батьків і більше нічого не міг сказати, бо був в стресовому стані. Інші діти повідомили, що вони сиділи на лавці, повз проходив невідомий дядько, виражався нецензурними словами та підійшовши до них, вдарив ОСОБА_9 . ОСОБА_7 запитала у сина, чи він щось казав невідомому дядьку, на що той відповів, що просто сказав: «Добрий вечір», це також підтвердили інші діти, які були свідками даної події. Коли зайшли в зал, до них підійшов ОСОБА_4 , законний представник три рази запитала в нього: «Яке ви мали право бити мою дитину?», але обвинувачений був у стані алкогольного сп`яніння, матюкався, кричав, потім оступився і впав. Крім того, був дуже агресивний, було відчуття, що може вдарити і її. Згодом адміністратор попросила їх вийти із закладу та викликала поліцію. Чоловіки тримали ОСОБА_4 до приїзду поліції, після чого їх почали допитувати в різних сторонах. Щодо причин конфлікту вона чула, як обвинувачений повідомляв декілька версій. Спочатку він казав, що він взагалі не чіпав неповнолітнього, а потім почав казати, що потерпілий побив його дитину. Її син категорично заперечував конфлікт з ОСОБА_4 , запевняв, що він не виражався нецензурною лайкою в сторону обвинуваченого. 
Аналізуючи здобуті у справі та безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством та є такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, інкримінованого стороною обвинувачення. Зазначені докази є узгодженими між собою та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають. У своїй сукупності всі докази підтверджують доведеність обставин, викладених в обвинувальному акті.
Таким чином, проаналізувавши наведені обставини, суд, об`єктивно дослідивши та оцінивши всі зібрані та перевірені у судовому засіданні докази в їх повній сукупності, прийшов до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.125 КК України - тобто, умисне нанесення легких тілесних ушкоджень.
Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке згідно з ч.1 ст.12 КК України класифікується як кримінальний проступок, особу винного, який задовільно характеризуються за місцем проживання, позитивно – за місцем роботи, обставини, що обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд не знаходить. Обвинувачений під час судового розгляду висловлював каяття у скоєному, проте тут же звинувачував потерпілого у недостатньому вихованні, не шанобливому ставленні до старших, що протирічить його ж словам про каяття.
Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації, чого в даному випадку обвинувачений не демонстрував, вибачення у потерпілого не просив.
Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої особи, оскільки ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Враховуючи наведені обтяжуючі обставини, з урахуванням особи винного, який раніше не судимий, суд приходить до переконання про можливість призначення покарання у виді штрафу, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, та у розумінні ст.50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.
Вирішуючи цивільний позов суд виходить з наступного.
Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 звернулася з позовом до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди у сумі 50000 грн. У судовому засіданні представник позивача та законний представник позивача повністю підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, які викладені у письмовій формі у позовній заяві та просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник позовні вимоги потерпілого не визнали, оскільки заявлений розмір моральної шкоди у сумі 50000 вважають необґрунтованим, не співмірним заподіяній шкоді і надмірно великим, що свідчить про намір потерпілої сторони збагатитися за рахунок обвинуваченого, а витрати на правничу допомогу не обґрунтовані належними доказами, оскільки відсутній акт виконаних робіт. 
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину душевних та фізичних страждань, та наслідки від них, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахування інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховується вимоги розумності і справедливості. Граничні межі, при визначенні розміру моральної шкоди законодавством не встановлені.
З урахуванням викладеного, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості та враховуючи характер правопорушення, ушкодження здоров`я, глибину душевних страждань, суд прийшов до висновку, що заявлений потерпілим позов до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню у розмірі 30000 грн., так як даний розмір моральної шкоди знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду. Суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_8 30000 грн. моральної шкоди, тому що в результаті побиття, яке сталося з вини обвинуваченого - потерпілий поніс моральні страждання, які полягали в тому, що він терпів приниження своєї гідності на очах однолітків, що є особливо гостро принизливим для підлітка, та страх за своє здоров`я. Деякий час не мав можливості спілкуватися із сім`єю, знаходився на стаціонарному лікуванні, внаслідок тілесного ушкодження потерпілий відчував біль, від чого морально страждав. 
Враховуючи вищезазначені обставини та виходячи з засад розумності і справедливості суд вважає, що визначений потерпілим розмір моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн. є завищеним. Необхідним, достатнім розміром для компенсації його немайнових втрат суд вважає суму у розмірі 30000,00 гривень, а тому цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди слід задовольнити частково, на суму 30000,00 грн., що є достатньою компенсацією за спричинені йому моральні страждання.
Крім цього, позивачем заявлено вимогу про стягнення понесених витрат на правничу допомогу в сумі 16000 грн.
Згідно вимог ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, до яких відносяться витрати на правову допомогу.
Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Згідно з висновком, викладеним у п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони (Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 жовтня 2022 року у справі № 753/10228/20, провадження № 51-5868км21).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України").
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, до яких належать, зокрема, і витрати на правову допомогу, що, у відповідності до ст. 91 КПК України, є предметом доказування у кримінальному провадженні.
Відповідно до матеріалів справи, на підтвердження понесених потерпілим витрат на правничу допомогу надано договір про надання послуг адвоката та додаток №1 про проведений розрахунок до договору про надання послуг адвоката.
Зважаючи на ціну позову, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, принципу співмірності і розумності судових витрат, суд вважає, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним, а тому, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, слід зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 10000 грн.
Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що потерпілий отримував адвокатські послуги, суд вважає за необхідне стягнути на його користь витрати на професійну правничу допомогу, однак позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню та з обвинуваченого на користь потерпілого слід стягнути в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу грошову суму в розмірі 10000 грн, оскільки саме така сума буде відповідати принципу співмірності та розумності.
Судові витрати відсутні.
Речові докази (відеозаписи на DVD-R дисках) зберігаються у матеріалах справи.
Запобіжні заходи не обиралися.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373,374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_4 в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу – 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок). 
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_4 – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_8 , законний представник якого – ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 30000 грн (тридцять тисяч гривень) на відшкодування моральної шкоди та 10000 грн (десять тисяч гривень) на відшкодування витрат на правничу допомогу.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя  ОСОБА_13