Справа № 464/8248/23 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З. 
Провадження № 22-ц/811/2418/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 квітня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
головуючої: Н.П. Крайник 
суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри
секретар: Л.М.Чиж 
з участю представника ОСОБА_1 - адвоката Михалевського Ю.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 – ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 26 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог ПАТ «СК «Перша» про відшкодування шкоди,-
в с т а н о в и в: 
В грудні 2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Михалевський Ю.Р. звернувся до Сихівського районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідачки на користь позивача у відшкодування шкоди, що не покривається страховим відшкодуванням 164 123, 40 грн та судові витрати.
В обгрунтування позовних вимог покликався на те, що 28.11.2022 у м. Львові по вул. Зубрівська 38А відбулася ДТП за участю автомобіля Volkswagen Touareg, р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля Maserati Ghibli S Q4 р.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Постановою Пустомитівського районного суду у Львівській області у справі №450/4260/22 від 16.01.2023 ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. У зв`язку із завданням транспортним засобом відповідача пошкоджень автомобілю позивача, він має право на відшкодування завданої йому шкоди. На виконання вимог ст. 34 Закону, ПрАТ «СК «ПЕРША» направило оцінювача ОСОБА_5 для проведення огляду пошкодженого автомобіля Maserati Ghibli S Q4 р.н.3. НОМЕР_3 та з метою визначення заподіяного збитку 29.05.2023 було складено звіт № SOS-230109-254302, яким було визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля Maserati Ghibli S Q4 р.н.з. НОМЕР_3 та вартість відновлювального ремонту з врахування зносу автомобіля. Відповідно до Звіту, вартість відновлювального ремонту автомобіля Maserati Ghibli S Q4 р.н.з. НОМЕР_4 з урахуванням зносу становить 85 124, 74 грн. вартість відновлювального ремонту автомобіля Maserati Ghibli S 04 р.н.з. НОМЕР_3 без врахування зносу становить 249 248,14 грн.Позивач ОСОБА_1 погодився з вказаним звітом. Оскільки сплачене страховиком відшкодування не покриває розміру завданих збитків, просив стягнути з відповідачки суму шкоди, що не покривається страховим відшкодуванням, у розмірі 164 123, 40 грн та судові витрати.
15 січня 2025 року представник позивача-адвокат Михалевський Ю.Р. подав заяву про зменшення позовних вимог з урахуванням висновку експерта №СЕ-19/114-24/22667-АВ від 25.12.2024 року. Просив стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 у відшкодування шкоди, що не покривається страховим відшкодуванням 124798,80 грн , 3200грн франшизи, а всього 127 998,80 грн та судові витрати в розмірі 25279,98 грн. 
Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ПАТ «СК «Перша» про відшкодування шкоди задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування шкоди, що не покривається страховим відшкодуванням, у розмірі 124 798, 80 грн та розмір франшизи 3 200 грн, а разом 127 998, 80 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 279, 98 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн, а всього 11 279, 98 грн.
Повернуто ОСОБА_1 надміру сплачений судовий збір у розмірі 361, 25 грн.
Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 .
Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Вважає, що заявлений розмір збитку є завищений та не відповідає реальному. За вказаних обставин висновки суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування шкоди, що не покривається страховим відшкодуванням 124798, 80 грн та розмір франшизи 3200 грн, а разом 127998, 80 грн, є безпідставними та необгрунтованими. Безпідставними та необгрунтованими є також висновки суду шодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн.
Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Представник позивача-адвокат Михалевський Ю.Р. подав відзив на апеляційну скаргу. У відзиві зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими. Вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність достатніх та достовірних доказів заподіяного позивачу збитку, оскільки судом першої інстанції взято до уваги саме висновок судового експерта Ярового О.Д., який був наданий безпосередньо відповідачем. Звертає увагу, що у страховика відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виник обов`язок відшкодувати шкоду з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, що і було зроблено, а решту суми збитку, що не покривається страховим відшкодуванням повинна відшкодувати винна у ДТП особа. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. 
Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» -Олексієнко Оксана Ігорівна у відзиві на апеляційну скаргу зазначила, що страховик виплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, що відповідає вимогам ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вважає доводи апеляційної скарги про покладення обов`язку з відшкодування фактичного розміру шкоди на страховика безпідставними. 
Заслухавши суддю-доповідача, заперечення на апеляційну скаргу представника позивача-адвоката Михалевського Ю.Р., перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення .
Судом встановлено, що 28.11.2022 у м. Львові, вул. Зубрівська, 38А (на парковці біля СК Sport Life), відбулося ДТП за участю автомобіля Volkswagen Touareg р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля Maserati Ghibli S Q4 р.н.з. НОМЕР_2 .
Автомобіль Мaserati Ghibli S Q4 (р.н.з. НОМЕР_2 ) належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії « НОМЕР_5 .
Постановою Пустомитівського районного суду у Львівській області по справі №450/4260/22 від 16.01.2023 ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
На момент дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль Volkswagen Touareg р.н.з. НОМЕР_1 був забезпечений договором (полісом) ОСЦПВ № 210240893, виданим ПрАТ «СК «Перша».
Цим полісом страхування встановлено страхову суму 160 000 грн за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, та франшизу в розмірі 3 200 грн.
З метою отримання страхового відшкодування, позивач звернувся із заявою до ПрАТ «СК «ПЕРША».
ПрАТ «СК «ПЕРША» направило оцінювача ОСОБА_5 для проведення огляду пошкодженого автомобіля Maserati Ghibli S Q4 р.н.з. НОМЕР_2 з метою визначення заподіяного збитку ОСОБА_1 
29.05.2023 ОСОБА_5 складено звіт № SOS-230109-254302, згідно з яким вартість відновлювального ремонту автомобіля Maserati Ghibli S Q4 р.н.з. НОМЕР_2 становить 249 248,14 грн , вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта зносу становить 85 124, 74 грн.
15.06.2023 ПрАТ «СК «ПЕРША» виплатило Позивачу страхове відшкодування в розмірі 68 528, 62 грн - з урахуванням зносу та за виключенням ПДВ і франшизи.
Після виплати страхового відшкодування представник позивача звертався до відповідача з претензією, відшкодування шкоди, що не покривається страховим відшкодуванням, у розмірі 164 123,40 грн.
Відповідач претензію не виконала.
Заперечуючи позовні вимоги, представник відповідача - адвокат Лавринів М.Я. надала суду висновок експерта №СЕ-19/114-24/22667-АВ від 25.12.2024, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Maserati Ghibli SQ4», ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження в ДТП, що мала місце 28.11.2022, становить 196 405, 52 грн, а вартість матеріального збитку -71 606, 72 грн. Пошкоджений автомобіль був оглянутий безпосередньо експертом.
З врахуванням наданого відповідачем висновку експерта, позивачем подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, зокрема позивач просив стягнути з відповідача шкоду, що не покривається страховим відшкодуванням та становить 127 998, 80 грн. Зазначена вимога розрахована як різниця між вартістю відновлювального ремонту без зносу 196 405, 52 грн та зі зносом - 71 606, 72 грн, а також включає франшизу в розмірі 3 200 грн.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із вимог ст. ст.22, 1194 ЦК України, які передбачають право особи на відшкодування фактичного розміру завданої шкоди. Судом враховано вимоги ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,яка передбачає, що страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, установленому законодавством, а також вимоги п.12.1 та п.36.6. цього Закону, згідно якого страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту та, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне. 
Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Згідно з статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»((далі Закон), який був чинним на час виникнення спірних правовідносин)), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У статтях 28, 29 Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, – це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. 
При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в результаті ДТП,яка сталася з вини відповідачки, позивачу завдано збитків у зв`язку з пошкодженням його автомобіля, позивач змушений нести витрати на його відновлення. Суд дійшов висновку, що висновок експерта № СЕ-19/114-24/22667-АВ від 25.12.2024 року наданий стороною відповідача є належним та достовірним доказом, який підтверджує розмір фактичної шкоди.
Покладаючи обов`язок з відшкодування шкоди на винну особу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідачки, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, а тому з ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.
Суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, однак виплаченого страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди, тому деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України.
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним з видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Доводи апеляційної скарги про те, що розмір завданої майнової шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика і це є підставою для відмови у стягненні майнової шкоди з ОСОБА_2 є помилковими враховуючи наступне.
Відносини між ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «Перша», якою було застраховано автомобіль «Volkswagen Touаreg», д.н.з. НОМЕР_1 , регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та Закону № 1961-IV, яким, зокрема, передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Суд першої інстанції обгрунтовано звернув увагу, що різниця між виплаченою
ОСОБА_1 страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана, у тому числі, законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. За таких обставин саме ОСОБА_4 як особа, винна у вчиненні ДТП, зобов`язана сплатити ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Розмір матеріального збитку завданого позивачу підтверджений належним доказом, а саме висновком експерта, який виконаний на замовлення сторони відповідачки .
У своїх постановах касаційний суд акцентує увагу, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).
Відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах такої різниці.
Цей позов пред`явлений про стягнення різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, а тому посилання в апеляційній скарзі на те, що шкода підлягає стягненню з страхової компанії, в якій ОСОБА_2 застрахувала свою відповідальність є безпідставним, оскільки страхова компанія виконала свій обов`язок, зокрема виплатила страхову виплату, яка складає вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу. 
Аргументи апеляційної скарги про те, що розмір шкоди є завищений та не підтверджений належними доказами є безпідставним, оскільки позов задоволений судом саме з врахуванням доказу наданого відповідачем.
У висновку судового експерта Ярового О.Д. №СЕ-19/114-24/22667-АВ від 25.12.2024, зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та, що такий підготовлено для подання до суду, а відтак висновок є належним та допустимим доказом у справі.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції про те, що саме відповідачка ОСОБА_2 повинна нести відповідальність за завдані позивачу збитки, які становлять різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя, четверта статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Відповідачем не надано жодних доказів на спростування розрахунку суми завданої шкоди, не надано інший розрахунок розміру шкоди.
Оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Твердження в апеляційній скарзі про завищений розмір судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, жодним чином не обґрунтовані, тому суд апеляційної інстанції не має обов`язку наводити мотиви з яких рішення суду в цій частині залишається без змін.
Суд першої інстанції належним чином оцінив докази надані на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, а відповідач не надав жодного спростування цих доказів чи заяви про зменшення витрат. 
У відзиві на апеляційну скаргу, адвокат Михалевський Ю.Р. заявив клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. 
До початку судових дебатів надано детальний опис робіт (наданих послуг) та акт виконаних робіт .
Відповідно до зазначених доказів, вартість правничої допомоги в апеляційному суді становить 6000 грн. 
Як у суді першої інстанції, так і при апеляційному та касаційному переглядах справи учасники справи мають право на професійну правничу допомогу, що закріплено положеннями статті 59 Конституції України.
Згідно з ст.ст.133,134 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Частинами 1-6 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч.1-3 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04, пункт 268) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим.
Зважаючи на те, що позивач надав належні докази, які підтверджують вартість правничої допомоги, відповідач не подав заяви про зменшення витрат на правничу допомогу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн слід стягнути з відповідачки ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 . Зазначена сума відповідає критерію реальності адвокатських витрат є співмірною із складністю справи, обґрунтована та пропорційна до предмета спору з урахуванням ціни позову.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 26 травня 2025 року залишити без змін.
Стягнути ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 6 000 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
Повний текст постанови складений 10 квітня 2026 року.

Головуючий:    Н.П. Крайник 

Судді:    Я.А. Левик

М.М. Шандра