ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2026 м.Дніпро Справа № 904/1820/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Вінніков С.В. (доповідач) 
суддів: Андрейчук Л.В., Стефанів Т.В.
секретар судового засідання: Мошинець Ю.О.
за участю представників сторін:
від позивача: Риженко М.С.,
від відповідача-1: представник не з`явився, 
від відповідача-2: представник не з`явився,
від відповідача-3 (скаржник): Рибіна І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Релігійної організації "Релігійна громада мучениць Віри, Надії, Любові та матері їх Софії парафії Дніпропетровської Єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату в місті Дніпрі" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2024 (суддя Панна С.П.) у справі №904/1820/24
за позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро
до відповідача-1: Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, м. Дніпро
відповідача-2: Державного реєстратора відділу реєстрації майнових прав Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Кучеренко Євгена Анатолійовича, м. Дніпро
відповідача-3: Релігійної організації "Релігійна громада мучениць Віри, Надії, Любові та матері їх Софії парафії Дніпропетровської Єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату в місті Дніпрі", м. Дніпро
про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, 

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У квітні 2024 року Дніпровська міська рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача-1: Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, відповідача-2: Державного реєстратора відділу реєстрації майнових прав Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Кучеренко Євгена Анатолійовича, відповідача-3: Релігійної організації "Релігійна громада мучениць Віри, Надії, Любові та матері їх Софії парафії Дніпропетровської Єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату в місті Дніпрі", в якому просила суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Кучеренко Євгена Анатолійовича від 10.08.2023 № 68814905.
Позовні вимоги позивача обґрунтовані протиправним проведенням державної реєстрації на земельній ділянці комунальної форми власності щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в описову частину об`єкта нерухомого майна за адресою: м. Дніпро, вул. Марії Лисиченко, буд. 2 д за заявою відповідача-3 про виправлення технічної помилки. Позивач вважає, що протиправні зміни порушують його права як власника землі.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2024 у справі № 904/1820/24 позовні вимоги задоволено у повному обсязі; визнано протиправним та скасовано рішення Державного реєстратора від 10.08.2023 №68814905; здійснено розподіл судових витрат.
Не погодившись рішенням Господарського суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулася Релігійна організація "Релігійна громада мучениць Віри, Надії, Любові та матері їх Софії парафії Дніпропетровської Єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату в місті Дніпрі", в якій просила скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2024 у справі № 904/1820/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зазначає наступне, що при відкритті провадження у справі № 904/1820/24 судом першої інстанції порушенні норми процесуального права, а саме позовна заява не відповідає ст. ст. 162, 164 ГПК України, оскільки до відповідача-3 не дійшла засобами поштового зв`язку позовна заява з доданими до неї документами. Окрім цього, апелянт вказував, що позивачем не доплачено судовий збір за подання даного позову, оскільки заявлено дві вимоги немайнового характеру, а судовий збір сплачений у сумі 3028 грн.
Апелянт вважає, що на дату звернення позивача до суду та на дату постановлення оскаржуваного рішення був відсутній предмет позову, а саме рішення державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Кучеренко Євгена Анатолійовича від 10.08.2023 № 68814905, що не було з`ясовано судом першої інстанції. Також вказує, що внесений державним реєстратором запис про опис/додаткові відомості об`єкту житлової нерухомості Релігійної організації не впливає на права третіх осіб, а саме права Дніпровської міської ради, відсутні майнові інтереси громади в особі Дніпровської міської ради;
Разом з тим, звертає увагу, що постановою від 22.05.2024 по справі № 904/4301/23 Центральний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу Дніпровської міської ради залишив без задоволення, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2023 у справі № 904/4301/23 про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі залишив без змін.
Щодо позовних вимог до державного реєстратора апелянт зазначає, що належним відповідачем у справі про визнання недійсним та скасування рішення реєстратора на нерухоме майно має бути саме особа, за якою зареєстроване право власності на об`єкт нерухомості.

Додатково апелянт, у письмових поясненнях від 18.03.2026 обґрунтовуючи свою правову позицію, зазначає про відсутність предмета спору у даній справі. Зокрема, оскаржуване позивачем рішення державного реєстратора від 10.08.2023 №68814905 фактично не існує як об`єкт оскарження ні на момент звернення до суду, ні на момент розгляду справи. 
Як вбачається з матеріалів справи та витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, внесений 14.08.2023 запис щодо опису об`єкта нерухомості в подальшому був змінений (фактично видалений), що підтверджується подальшими інформаційними довідками з реєстру. При цьому судами в адміністративному провадженні у справі №160/26550/23 встановлено, що таке видалення запису відбулося без належних правових підстав, однак сам факт відсутності відповідного запису та рішення у реєстрі свідчить про відсутність предмета позову як такого. Відтак, за усталеною практикою Верховного Суду, якщо предмет спору був відсутній ще до відкриття провадження у справі, це є підставою для відмови у позові.
Крім того, скаржник наголошує, що обраний позивачем спосіб захисту є неналежним. Вимога про скасування рішення державного реєстратора як самостійний спосіб захисту не відповідає правовій природі державної реєстрації, оскільки таке рішення вичерпує свою дію в момент внесення відповідного запису до реєстру. Верховний Суд неодноразово зазначав, що у випадку оспорювання прав на нерухоме майно належним способом захисту є речово-правові вимоги (зокрема, віндикаційний позов або вимоги щодо визнання права), а не скасування реєстраційних дій. Задоволення ж вимоги про скасування рішення реєстратора не призводить до ефективного відновлення прав позивача та може створити прогалину у Державному реєстрі прав.
Скаржник також зазначає про відсутність порушення прав чи інтересів Дніпровської міської ради. Внесення запису до реєстру щодо опису об`єкта нерухомості не змінює правового режиму земельної ділянки, не впливає на право власності територіальної громади та не обмежує повноваження органу місцевого самоврядування щодо розпорядження землею. У пов`язаній адміністративній справі судами прямо встановлено відсутність третіх осіб, права яких порушені відповідними реєстраційними діями. Отже, позивачем не доведено наявності порушеного права або охоронюваного законом інтересу, що є обов`язковою умовою для задоволення позову.
Окремо скаржник звертає увагу на правомірність користування земельною ділянкою. Земельна ділянка площею 1,9837 га була передана релігійній організації у постійне користування рішенням Дніпровської міської ради №107/39 від 19.12.2018 для будівництва та обслуговування будівель релігійних організацій. Відповідно до норм Земельного кодексу України, постійний користувач має право володіти та користуватися земельною ділянкою, а також зводити на ній будівлі і споруди відповідно до її цільового призначення. Доводи позивача щодо самочинного будівництва вже були предметом судового розгляду у іншій справі, за результатами якого судами встановлено відсутність порушення цільового призначення земельної ділянки.
Скаржник також посилається на преюдиційні обставини, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили, зокрема у справі №160/26550/23, де встановлено протиправність дій державного реєстратора щодо видалення запису, а також відсутність порушення прав третіх осіб. Ці обставини підлягають врахуванню судом при новому розгляді справи.
Крім того, скаржник наголошує, що сам по собі спір має штучний характер і спрямований не на захист прав, а на створення підстав для втручання у право користування земельною ділянкою, наданою релігійній організації. При цьому численні судові спори, ініційовані позивачем, не підтверджують наявності порушень з боку скаржника.
З урахуванням наведеного, скаржник вважає, що у даній справі відсутні як предмет спору, так і порушене право позивача, а обраний спосіб захисту є неналежним та неефективним. За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, а також із вирішенням питання про повернення сплаченого судового збору.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи.

Представником Дніпровської міської ради було подано до Центрального апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив апеляційну скаргу Релігійної організації "Релігійна громада мучениць Віри, Надії, Любові та матері їх Софії парафії Дніпропетровської Єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату в місті Дніпрі" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2024 у справі № 904/1820/24 залишити без змін.
В обґрунтування своїх заперечень проти доводів апеляційної скарги позивач, зокрема, зазначив наступне:
щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права під час відкриття провадження у справі, зазначає, що міською радою було направлено засобами поштового зв`язку матеріали позовної заяви з додатками (з описом) сторонам справи та до суду 19.04.2024 (докази наявні в матеріалах справи), та повторно при усуненні недоліків зазначених Господарським судом Дніпропетровської області (у зв`язку з пошкодженням конверту на пошті) - 30.04.2024. Також відзначає, що матеріали позовної заяви з додатками та інші процесуальні документи направляються на офіційну юридичну адресу відповідача-3: 49130, місто Дніпро, вул. Березинська, буд. 45, кв. 114. Неотримання поштової документації може свідчити про відсутність адресата за зазначеною у ЄДР адресою;
щодо посилань апелянта, що на дату заявлених позовних вимог та на дату постановлення оскаржуваного рішення відсутній предмет позову, а саме рішення державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Кучеренко Євгена Анатолійовича від 10.08.2023 № 68814905, позивач вказує, що з урахуванням підстав та предмету адміністративної справи № 160/26550/23, а також змісту ухваленого рішення суду по справі відсутня інформація щодо відсутності предмету даного позову, а саме скасування, визнання недійсним рішення державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Кучеренко Євгена Анатолійовича від 10.08.2023 № 68814905, зокрема, наявність певного рішення державного реєстратора (зазначення його дати та номеру) яким його скасовано та/або рішення суду;
вказує на те, що звертаючись до суду з позовом у цій справі, Дніпровська міська рада зазначила, що проведена державна реєстрація на земельній ділянці комунальної форми власності, котра передавалась в постійне користування виключно по фактичному розміщенню будівлі храму є протиправною та здійсненою з грубим порушенням Закону України “Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень” та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553). У Відповідача-3 відсутні будь-які правовстановлюючі документи на тимчасові (згідно технічного паспорту) об`єкти нерухомого майна, якими тимчасові споруди не являються та, як результат, не підлягають державній реєстрації речові права відносно них. Таким чином, міською радою було встановлено порушення своїх прав та інтересів як власника земельної ділянки, на якій протиправно розміщені будівлі та споруди (тимчасові) без будь-якої дозвільної документації та з порушенням вимог зазначених у рішенні Дніпровської міської ради від 19.12.2018 №107/39 “Про передачу земельної ділянки по вул. Марії Лисиченко, 2 Д (Амур-Нижньодніпровський район) у постійне користування Релігійній організації “Релігійна громада мучениць Віри, Надії, Любові та матері їх Софії парафії Дніпропетровської єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату в місті Дніпрі”, що надає можливості дійти висновку про протиправність державної реєстрації, вчиненої на підставі оскаржуваного рішення державного реєстратора та правових підстав для звернення за захистом до суду у цій справі. Отже, порушення законних прав та інтересів територіальної громади міста в особі органу місцевого самоврядування – Дніпровської міської ради полягає у тому, що державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці, що належить до комунальної власності без жодних правових підстав, а саме без правовстановлюючих документів, порушує законне право міської ради на користування та розпорядження земельною ділянкою та встановлений законодавством порядок набуття прав на об`єкти нерухомості, а також майнові інтереси громади в особі Дніпровської міської ради щодо користування та розпорядження землею, що є порушенням економічних інтересів громади.
Додатково позивач у своїх пояснення від 23.03.2026 зазначив, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про протиправність зазначеного рішення та правомірно задовольнив позовні вимоги у повному обсязі. Водночас скасування цього рішення судом апеляційної інстанції є помилковим, що підтверджується постановою Верховного Суду від 28.01.2026, якою справу направлено на новий апеляційний розгляд із наданням обов`язкових вказівок щодо з`ясування всіх істотних обставин.
Позивач наголошує, що при новому розгляді підлягають встановленню, зокрема, обставини правомірності дій державного реєстратора щодо внесення та подальшого видалення відомостей про тимчасові споруди, а також відповідність таких дій вимогам законодавства у сфері державної реєстрації речових прав.
Окремо позивач звертає увагу на обставини, встановлені у справі №160/26550/23, рішення у якій набрало законної сили. У зазначеній справі суди дійшли висновку про протиправність дій державного реєстратора щодо видалення запису з Державного реєстру та зобов`язали його поновити відповідні відомості щодо об`єкта нерухомості.
На переконання позивача, невиконання вказаного судового рішення та відсутність у реєстрі відомостей про тимчасові споруди не свідчить про правомірність дій відповідачів, а навпаки є наслідком їх умисної бездіяльності як належних заявників, спрямованої на введення суду в оману.
Позивач також зазначає, що спірне рішення державного реєстратора було прийняте за результатами розгляду заяви релігійної організації, однак порядок та підстави вчинення відповідних реєстраційних дій не відповідають вимогам законодавства, зокрема Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
З урахуванням наведеного позивач вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Державним реєстратором Кучеренком Є.А. було подано до Центрального апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач-2 просив апеляційну скаргу Релігійної організації "Релігійна громада мучениць Віри, Надії, Любові та матері їх Софії парафії Дніпропетровської Єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату в місті Дніпрі" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2024 у справі №904/1820/24 залишити без змін.

В обґрунтування своїх заперечень проти доводів апеляційної скарги відповідач-2, зокрема, зазначив наступне:
10.08.2023 уповноважений представник відповідача-3 звернувся з заявою про виправлення технічної помилки у відомостях Державного реєстру прав на нерухоме майно з доданими документами: технічний паспорт виготовлений станом на 09.08.2023 ФОП Пазій О.Л. та акт обстеження № 08.08.2023, виготовлений ФОП Пазій О.Л. Відповідно до відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно можливо встановити, що підставою для державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а саме виключно на будівлю храму, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Марії Лисиченко, 2Д, є рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2012 по справі № 16/5005/17151/2011; ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2012 по справі № 16/5005/17151/2011; ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2014 по справі № 16/5005/17151/2011 без актів введення в експлуатацію. Звертає увагу, що зазначені рішення суду, які є правовстановлюючими документами на нерухоме майно - будівлю храму, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Марії Лисиченко 2Д не містять жодної інформації про належність інших будівель та споруд, що розташовані за вказаною адресою на праві приватної власності Відповідачеві-3;
зауважує, що державна реєстрація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на тимчасові, некапітальні споруди не передбачена чинним законодавством, що регулює відносини у сфері державної реєстрації речових права та їх обтяжень. Водночас, звертає увагу, що частиною другою статті 26 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” передбачено, у разі допущення технічної помилки (граматичної описки, друкарської, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися. З огляду на технічні помилки в роботі програмного забезпечення Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, відсутність технічної помилки у відомостях ДРРП (відповідно до поданої заявником заяви про виправлення тех. помилки) та як результат відсутність правових підстав для внесення записів про спірні складові об`єкту нерухомого майна розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Марії Лисиченко, 2д, відповідачем-2 невідкладно з моменту як було встановлено допущену ним технічну помилку, було її виправлено, що у повній мірі відповідає положенням чинного законодавства, що регулює відносини у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно;
стверджує, що, з огляду на відсутність у Відповідача-3 права приватної власності на об`єкти нерухомого майна, інформація стосовно яких заявлена у технічному паспорті, що виготовлений станом на 09.08.2023 ФОП Пазій О.Л. та акту обстеження № 08.08.23, зважаючи на їх тимчасовість, некапітальність будівництва (згідно інформації наведеній у позовній заяві) державна реєстрація на вказані будівлі та споруди чинним законодавством заборонена.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2024 у справі № 904/1820/24 позовні вимоги задоволено у повному обсязі; визнано протиправним та скасовано рішення Державного реєстратора від 10.08.2023 № 68814905; здійснено розподіл судових витрат.
Не погодившись рішенням Господарського суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулася Релігійна організація "Релігійна громада мучениць Віри, Надії, Любові та матері їх Софії парафії Дніпропетровської Єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату в місті Дніпрі", в якій просила скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2024 у справі № 904/1820/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 22.01.2025р. (у складі колегії суддів: Чус О. В. (головуючий), Дармін М. О., Кощеєв І. М.) у справі № 904/1820/24 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2024 у справі № 904/1820/24 скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.04.2025 у справі № 904/1820/24 касаційну скаргу Дніпровської міської ради задоволено частково, постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22.01.2025 у справі № 904/1820/24 скасовано, справу № 904/1820/24 передано на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 28.10.2025р. (у складі колегії суддів: Чередко А. Є. (головуючий), Іванов О. Г., Мороз В. Ф.) у справі № 904/1820/24 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2024у справі № 904/1820/24 скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.01.2026 у справі № 904/1820/24 касаційну скаргу Дніпровської міської ради задоволено частково, постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.10.2025 у справі № 904/1820/24 скасовано, справу № 904/1820/24 передано на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Центрального апеляційного господарського суду від 09.03.2026 для розгляду справи №904/1820/24 визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Віннікова С.В. (доповідач), суддів: Андрейчука Л.В., Стефанів Т.В. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.03.2026 справу № 904/1820/24 щодо перегляду рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2024 за апеляційною скаргою Релігійної організації "Релігійна громада мучениць Віри, Надії, Любові та матері їх Софії парафії Дніпропетровської Єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату в місті Дніпрі" зазначеною колегією суддів прийнято до свого провадження, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 26.03.26.

У судове засідання 26.03.2026 з`явився представник відповідача-3, який підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Позивач також був присутнім у судовому засіданні та заперечив проти задоволення апеляційної скарги.
Інші учасники справи не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечили явку своїх представників, про час та місце судового засідання були повідомлені апеляційним судом належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засіданні 26.03.2026 колегією суддів оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Встановлені судом обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, рішенням Дніпровської міської ради від 19.12.2018 № 107/39 передано Релігійній організації “Релігійна громада мучениць Віри, Надії, Любові та матері їх Софії парафії Дніпропетровської єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату в місті Дніпрі”, код ЄДРПОУ 35863011, земельну ділянку (план земельної ділянки додається), площею 1,9837 га (кадастровий номер 1210100000:01:550:0010), у постійне користування по фактичному розміщенню будівлі храму по вул. Марії Лисиченко, 2 Д за рахунок земель, не наданих у власність або користування, код виду цільового призначення земель (КВЦПЗ) 03.04 (для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій).
У пункті 2 рішення Дніпровської міської ради від 19.12.2018 № 107/39 вирішено “Затвердити проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розроблений ФОП Шапкою А.В., та умови передачі земельної ділянки, визначені під час його погодження, і передати Релігійній організації “Релігійна громада мучениць Віри, Надії, Любові та матері їх Софії парафії Дніпропетровської єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату в місті Дніпрі”, код ЄДРПОУ 35863011, земельну ділянку, площею 1,9837 га (кадастровий номер 1210100000:01:550:0010), у постійне користування по фактичному розміщенню будівлі храму по вул. Марії Лисиченко, 2 Д за рахунок земель, не наданих у власність або користування, код виду цільового призначення земель (КВЦПЗ) 03.04 (для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій)”.
Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (станом до 10.08.2023) та правовстановлюючих документів, відповідачу-3 на праві приватної власності належить будівля храму, розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Марії Лисиченко, буд. 2д з наступним описом: будівля храму загальною площею 301, 05 кв,м., яка складається з: основної площі 265,39 кв.м., допоміжної площі 30,96 кв.м. та площі літніх приміщень 4,70 кв.м. (реєстраційний номер: 768017712101). Право приватної власності зареєстроване на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2012 по справі № 16/5005/17151/2011; ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2012 по справі № 16/5005/17151/2011; ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2014 по справі № 16/5005/17151/2011 без актів введення в експлуатацію. Відповідно до наявного в архівних складових Державного реєстру речових прав на нерухоме майно технічного паспорту виготовленого ФОП Дьяконовою О.Б станом на 20.02.2015, на території будівлі храму розміщені церква літ. А-1 або літ. А-2 (вказана інформація зазначена з розбіжностями) з навісом а1 - 2003 року побудови, сторожка літ. Б - 2003 року побудови, огорожа (цегла, сітка рабиця, ворота, хвіртка), замощення І, II (тротуарна плитка, щебневе покриття), зливна яма з/я.
При перевірці відомостей, що зберігаються у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Дніпровської міської ради було встановлено, що на підставі рішення Державного реєстратора про виправлення технічної помилки від 10.08.2023 № 68814905, прийнятого за результатами розгляду заяви Релігійної громади про виправлення технічної помилки відомостей у Державному реєстрі прав від 10.08.2023 № 56576403 (з додатками: технічний паспорт, виготовлений 09.08.2023 ФОП Пазій О.Л.; акт обстеження від 08.08.2023 № 08.08.23/1, виготовлений ФОП Пазій О.Л.), до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено зміни у описову частину об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: вул. Марії Лисиченко, 2Д, м. Дніпро, а саме заначено такий опис об`єкта: будівля храму А-2, навіс а1, сторожка (тимчасова) Б, церковна лавка (тимчасова) В, торгівельний, павільйон (тимчасовий) Г, недільна школа (тимчасова) Д, господарська будівля (тимчасова) Е, майстерня (тимчасова), навіси (тимчасові) – И, К, Л, вбиральня (тимчасова) З, № 1-11, І, III, II – споруди.
Згідно з актом обстеження від 08.08.2023 № 08.08.23/1, складеним інженером з інвентаризації нерухомого майна Пазієм О.Л. (сертифікат AE № 004476), останнім при проведенні поточної технічної інвентаризації за адресою: вул. Марії Лисиченко, 2Д, м. Дніпро, встановлено, що на земельній ділянці за зазначеною адресою з легких будівельних матеріалів (металеві конструкції, OSB, професійний лист), без фундаменту побудовано: сторожка літ. Б, церковна лавка літ. В, торгівельний павільйон літ. Г, недільна школа літ. Д, господарська будівля літ. Е, майстерня літ. Ж, навіс літ. И, навіс літ. К, навіс літ. Л, вбиральня літ. З, що не підлягають узаконенню та введенню в експлуатацію на підставі постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію” від 07.06.2017 № 406.
Звертаючись до суду з позовними вимогами про визнання протиправним та скасування рішення Державного реєстратора від 10.08.2023 № 68814905, Дніпровська міська рада обґрунтувала їх відсутністю правових підстав для внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в описову частину об`єкта нерухомого майна за адресою: вул. Марії Лисиченко, 2Д, м. Дніпро, за заявою Релігійної громади про виправлення технічної помилки. Вважає, що протиправне внесення зміни в описову частину об`єкта нерухомого майна порушує її права як власника земельної ділянки комунальної власності, на якій це майно розташоване.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив із того, що державним реєстратором при прийнятті рішення від 10.08.2023 № 68814905 було допущено неправильне застосування норм матеріального права, зокрема положень статей 5, 26, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки фактично під виглядом виправлення технічної помилки здійснено зміну відомостей про об`єкт нерухомого майна, що за своїм змістом є внесенням нових характеристик об`єкта, які не були предметом первинної державної реєстрації.
Суд першої інстанції встановив, що внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо тимчасових споруд за своїми ознаками не є об`єктами нерухомого майна у розумінні статті 181 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 5 зазначеного Закону, оскільки є спорудами, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, що прямо підтверджується актом обстеження №08.08.23/01 від 08.08.2023.
При цьому суд дійшов висновку, що зазначені об`єкти відповідно до частини 4 статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не є самостійними об`єктами державної реєстрації речових прав. Відтак включення відомостей про них до опису об`єкта нерухомого майна є протиправним, оскільки не відповідає вимогам чинного законодавства та призводить до внесення до Державного реєстру речових прав відомостей, що не узгоджуються з правовою природою таких об`єктів і можуть свідчити про наявність речових прав на об`єкти, які не підлягають державній реєстрації.
Окрім цього, суд першої інстанції зазначив, що за своєю правовою природою виправлення технічної помилки, передбачене статтею 26 вказаного Закону, не може змінювати сутність зареєстрованого права або обсяг об`єкта нерухомості, а має виключно формальний характер (усунення описок, арифметичних чи технічних неточностей).
Водночас у даному випадку державним реєстратором фактично було здійснено доповнення складу об`єкта нерухомого майна новими елементами, що не є технічною помилкою, а є новою реєстраційною дією, яка повинна здійснюватися за наявності належних правовстановлюючих документів.
Суд також врахував, що подані Релігійною громадою документи, а саме технічний паспорт та акт обстеження, не є правовстановлюючими документами у розумінні статті 27 Закону, не підтверджують виникнення права власності на відповідні об`єкти та не можуть бути підставою для внесення змін до Державного реєстру речових прав.
Крім того, суд першої інстанції виходив із того, що внесення до реєстру відомостей про тимчасові споруди як складових об`єкта нерухомого майна створює потенційні правові наслідки для позивача як власника земельної ділянки, зокрема у контексті застосування положень статті 377 Цивільного кодексу України щодо переходу прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна. Така реєстрація може обмежити дискрецію власника земельної ділянки щодо розпорядження нею та створити перешкоди у реалізації права комунальної власності територіальної громади.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у позивача належного та ефективного способу захисту у вигляді визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, оскільки саме це рішення є первинною юридичною підставою внесення спірних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Дніпровської міської ради, наявність порушення її прав як власника земельної ділянки та, як наслідок, про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 07.10.2015 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2012, ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2012 та ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2014 у справі № 16/5005/17151/2011 за Релігійною громадою зареєстровано право власності на будівлю храму (без введення в експлуатацію) по вул. Героїв Громадянської війни 2Д у м. Дніпропетровську загальною площею 301,05 кв. м, яка складається з основної площі 265,39 кв. м, допоміжної площі 30,96 кв. м та площі літніх приміщень 4,70 кв. м.
Відповідно до рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2012 у справі № 16/5005/17151/2011 визнано за Релігійною громадою право власності на будівлю храму, розташовану по вул. Героїв Громадянської війни, 2Д у м. Дніпропетровську.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2012 у справі № 16/5005/17151/2011 роз`яснено рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2012 таким чином: згідно з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2012 у справі № 16/5005/17151/2011 за Релігійною громадою право власності на будівлю храму по АДРЕСА_1 визнано без введення в експлуатацію.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2014 у справі № 16/5005/17151/2011 роз`яснено рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2012 у справі № 16/5005/17151/2011 таким чином: рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2012 у справі № 16/5005/17151/2011 за Релігійною громадою визнано право власності на будівлю храму по АДРЕСА_1 , загальною площею 301,05 кв. м, яка складається з основної площі 265,39 кв. м, допоміжної площі 30,96 кв. м та площі літніх приміщень 4,70 кв. м, без введення в експлуатацію.
Відповідно до наявного в архівних складових Державного реєстру речових прав на нерухоме майно технічного паспорту, виготовленого ФОП Дьяконовою О. Б., станом на 20.02.2015 на території будівлі храму розміщені: церква літ. А-1 або літ. А-2 (вказана інформація зазначена з розбіжностями) з навісом а1 - 2003 року побудови, сторожка літ. Б -2003 року побудови, огорожа (цегла, сітка рабиця, ворота, хвіртка), замощення І, II (тротуарна плитка, щебневе покриття), зливна яма з/я.
Рішенням Дніпровської міської ради від 19.12.2018 № 107/39 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розроблений ФОП Шапкою А. В., та умови передачі земельної ділянки, визначені під час його погодження; передано Релігійній громаді у постійне користування земельну ділянку (план земельної ділянки додається), площею 1,9837 га (кадастровий номер 1210100000:01:550:0010) по фактичному розміщенню будівлі храму по вул. Марії Лисиченко, 2Д за рахунок земель, ненаданих у власність або користування, код виду цільового призначення земель (КВЦПЗ) 03.04 (для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій).
При перевірці відомостей, що зберігаються у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Дніпровської міської ради було встановлено, що на підставі рішення Державного реєстратора про виправлення технічної помилки від 10.08.2023 № 68814905, прийнятого за результатами розгляду заяви Релігійної громади про виправлення технічної помилки відомостей у Державному реєстрі прав від 10.08.2023 № 56576403 (з додатками: технічний паспорт, виготовлений 09.08.2023 ФОП Пазій О. Л.; акт обстеження від 08.08.2023 № 08.08.23/1, виготовлений ФОП Пазій О. Л.), до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено зміни у описову частину об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: вул. Марії Лисиченко, 2Д, м. Дніпро, а саме заначено такий опис об`єкта: будівля храму А-2, навіс а1, сторожка (тимчасова) Б, церковна лавка (тимчасова) В, торгівельний, павільйон (тимчасовий) Г, недільна школа (тимчасова) Д, господарська будівля (тимчасова) Е, майстерня (тимчасова), навіси (тимчасові)-И,К,Л, вбиральня (тимчасова) З, № 1-11,І,III,II-споруди.
Згідно з актом обстеження від 08.08.2023 № 08.08.23/1 (доданим Релігійною громадою до заяви про виправлення технічної помилки відомостей), складеним інженером з інвентаризації нерухомого майна Пазієм О. Л. (сертифіката AE № 004476), останнім при проведенні поточної технічної інвентаризації за адресою: вул. Марії Лисиченко, 2Д, м. Дніпро, встановлено, що на земельній ділянці за зазначеною адресою з легких будівельних матеріалів (металеві конструкції, OSB, професійний лист), без фундаменту побудовано: сторожка літ. Б, церковна лавка літ. В, торгівельний павільйон літ. Г, недільна школа літ. Д, господарська будівля літ. Е, майстерня літ. Ж, навіс літ. И, навіс літ. К, навіс літ. Л, вбиральня літ. З, що не підлягають узаконенню та введенню в експлуатацію на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію» від 07.06.2017 № 406.
У позовній заяві позивач оскаржує рішення Державного реєстратора від 10.08.2023 № 68814905, прийняте останнім за результатами розгляду заяви Релігійної громади про виправлення технічної помилки від 10.08.2023 № 56576403, на підставі якого Державним реєстратором було внесено зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, якими описову частину об`єкту нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці комунальної власності за адресою: вул. Марії Лисиченко, 2Д, м. Дніпро, доповнено тимчасовими спорудами.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду за захистом свого права власності на земельну ділянку, на якій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано такі тимчасові споруди.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Відповідно до ст 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 5 зазначеного Закону у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі. Не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії, крім меліоративних мереж, складових частин меліоративної мережі.
У справі № 904/1820/24, встановлено, що об`єкти, вказівкою на які доповнено запис про «опис об`єкта» нерухомого майна за адресою: вул. Марії Лисиченко, 2Д, м. Дніпро, за заявою Релігійної громади про виправлення технічної помилки від 10.08.2023 № 56576403, є тимчасовими спорудами.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності не має. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права (постанови від 07.04.2020 у справі № 916/2791/13, від 23.06.2020 у справі № 680/214/16-ц).
Разом із тим у практиці Великої Палати Верховного Суду закріпився принцип реєстраційного підтвердження речових прав на нерухоме майно (постанови від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18(914/608/20)). Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 48/340, від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 та інші).
Відтак, державна реєстрація, здійснена на підставі рішення Державного реєстратора від 10.08.2023 № 68814905, права приватної власності Релігійної громади на тимчасові об`єкти, вказівкою на які доповнено запис про «опис об`єкта» нерухомого майна за адресою: вул. Марії Лисиченко, 2Д, м. Дніпро, як на нерухоме майно - це офіційне визнання та підтвердження державою факту набуття ними права власності на таке майно.
Позивач наголошує на тому, що відповідний запис (про доповнення «опису об`єкта» нерухомого майна) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно створюють для позивача перешкоди у реалізації ним прав власника земельної ділянки, на якій таке майно розташоване, оскільки відповідно до статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна, одночасно переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт.
Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» аб. 2, 4 ч. 3 ст. 26 передбачено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 7 статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. 
У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку визнання її вчиненою з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону.
Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону (абз.1 ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»
Пунктом 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.
Відповідно наведеною вище нормою закону допускається такий спосіб судового захисту порушених прав та інтересів особи як скасування рішення державного реєстратора, що також підтверджується позицією Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.09.2024 у справі № 914/1785/22 та Верховним Судом у постанові від 29.07.2025 у справі № 914/3180/23.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Зазначені право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц).
Відповідно до ч. 2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі допущення технічної помилки (граматичної описки, друкарської, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися. 
У разі якщо після отримання заявником документів за результатами розгляду заяви виявлено технічну помилку, допущену під час внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права, обтяження речових прав, зокрема помилку у відомостях про суб`єкта речового права, обтяження, відомостях про речове право, обтяження, відомостях про нерухоме майно, у тому числі його технічних характеристиках, або якщо відбулося виправлення такої помилки в документах, що подавалися для державної реєстрації прав, або відбулася зміна адреси об`єкта нерухомого майна, такі помилки, відомості виправляються державним реєстратором на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, відомості, а у випадку, передбаченому пунктом 2 частини 7 статті 37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України, його територіальних органів або на підставі рішення Міністерства юстиції України, його територіальних органів - державним реєстратором, яким допущено технічну помилку.
Виправлення помилки, відомостей, що впливають на права третіх осіб, здійснюється державним реєстратором виключно за наявності згоди таких осіб або на підставі судового рішення.
За приписами частини 5 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виправлення технічної помилки у відомостях Державного реєстру прав, виявленої після отримання заявником документів за результатом розгляду заяви, скасування рішень державного реєстратора про зупинення державної реєстрації прав, про залишення заяви без руху або про відмову в державній реєстрації прав, здійснюється в порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, якщо такі дії здійснюються в порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону).

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Державного реєстратора від 10.08.2023 № 68814905 у квітні 2024 року.
Позивач зазначав, що оскаржуваним рішенням Державного реєстратора до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено зміни у описову частину об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: вул. Марії Лисиченко, 2Д, м. Дніпро, а саме заначено такий опис об`єкта: будівля храму А-2, навіс а1, сторожка (тимчасова) Б, церковна лавка (тимчасова) В, торгівельний, павільйон (тимчасовий) Г, недільна школа (тимчасова) Д, господарська будівля (тимчасова) Е, майстерня (тимчасова), навіси (тимчасові) – И, К, Л, вбиральня (тимчасова) З, № 1-11, І, III, II – споруди.
На підтвердження зазначених обставин позивачем до позовної заяви додано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.09.2023 №347987114.
Водночас, позивачем до позовної заяви додано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.03.2024 № 371316664, у якій зазначено актуальну на час звернення позивача до суду інформацію щодо опису об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: вул. Марії Лисиченко, 2Д, м. Дніпро, а саме заначено такий опис об`єкта: будівля храму загальною площею 301,05 кв. м, яка складається з основної площі 265,39 кв. м, допоміжної площі 30,96 кв. м та площі літніх приміщень 4,70 кв. м.
У справі № 160/26550/23 судами встановлено, що 10.08.2023 Релігійна громада звернулася до Державного реєстратора з заявою про внесення додаткових відомостей щодо тимчасових споруд, не змінюючи площу об`єкту, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідно до акту обстеження.
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.08.2023 № 342636551, сформованого Державним реєстратором, внесено запис у опис об`єкту - будівлю храму з реєстраційним номером 768017712101, що розташований по вул. Лисиченко Марії, 2 Д у м. Дніпро, а саме: загальна площа (кв. м) 301.1, опис: будівля храму А-2, навіс а1, сторожка (тимчасова) Б, церковна лавка (тимчасова) В, торгівельний павільйон (тимчасовий) Г, недільна школа (тимчасова) Д, господарська будівля (тимчасова) Е, майстерня (тимчасова), навіси (тимчасові) - И, К, Л, вбиральня (тимчасова) З, № 1-11, І, ІІІ, ІІ - споруди.
Проте в подальшому згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.09.2023 № 348483494 інформація щодо об`єкту речових прав, а саме, в графі опис об`єкту містить наступні відомості: “будівля храму загальною площею 301,05 кв. м, яка складається з основної площі 265,39 кв. м, допоміжної площі 30,96 кв. м та площі літніх приміщень 4,70 кв. м”.
Тобто, державний реєстратор на власний розсуд змінив (видалив) відомості в Реєстрі речових прав на нерухоме майно в графах:
- “опис об`єкту” з “загальна площа (кв. м): 301.1, Опис: Будівля храму А-2, навіс а1, сторожка (тимчасова) Б, церковна лавка (тимчасова) В, торгівельний павільйон (тимчасовий) Г, недільна школа (тимчасова) Д, господарська будівля (тимчасова) Е, майстерня (тимчасова), навіси (тимчасові) - И, К, Л, вбиральня (тимчасова) З, № 1-11, І, ІІІ, ІІ споруди” на “будівля храму загальною площею 301,05 кв. м, яка складається з основної площі 265,39 кв. м, допоміжної площі 30,96 кв. м та площі літніх приміщень 4,70 кв. м”;
- “адреса” з “Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Лисиченко Марії, будинок 2 Д” на “Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вулиця Героїв Громадянської війни, 2Д”.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.02.2024 визнано протиправними дії державного реєстратора відділу реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Кучеренка Євгена Анатолійовича щодо видалення запису відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав № 342636551 від 14 серпня 2023 року, внесеного на підставі заяви Релігійної організації «Релігійна громада мучениць Віри, Надії, Любові та матері їх Софії парафії Дніпропетровської єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату в місті Дніпрі» № 56576403 від 10 серпня 2023 року. Зобов`язано державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради поновити запис про опис/додаткові відомості об`єкту житлової нерухомості- будівлю храму з реєстраційним номером 768017712101 на об`єкт, який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Лисиченко Марії, будинок 2 Д, а саме: загальна площа (кв. м): 301.1, Опис: Будівля храму А-2, навіс а1, сторожка (тимчасова) Б, церковна лавка (тимчасова) В, торгівельний павільйон (тимчасовий) Г, недільна школа (тимчасова) Д, господарська будівля (тимчасова) Е, майстерня (тимчасова), навіси (тимчасові) - И, К, Л, вбиральня (тимчасова) 3, № 1-11, І, III, II споруди , внесеного на підставі заяви Релігійної організації «Релігійна громада мучениць Віри, Надії, Любові та матері їх Софії парафії Дніпропетровської єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату в місті Дніпрі» № 56576403 від 10 серпня 2023 року. 
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.06.2024 у справі №160/26550/23 апеляційну скаргу Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року в справі № 160/26550/23 залишено без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року в справі № 160/26550/23 за позовом Релігійної організації «Релігійна громада мучениць Віри, Надії, Любові та матері їх Софії парафії Дніпропетровської єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату в місті Дніпрі» до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, державного реєстратора відділу реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Кучеренка Євгена Анатолійовича про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії залишено без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 січня 2026 касаційну скаргу Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2024 року залишено без змін.
Рішенням по справі №160/26550/23, яке набрало законної сили, зобов`язано державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради поновити запис про опис/додаткові відомості об`єкту житлової нерухомості - будівлю храму з реєстраційним номером 768017712101 на об`єкт, який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Лисиченко Марії, будинок 2 Д, а саме: загальна площа (кв. м): 301.1, Опис: Будівля храму А-2, навіс а1, сторожка (тимчасова) Б, церковна лавка (тимчасова) В, торгівельний павільйон (тимчасовий) Г, недільна школа (тимчасова) Д, господарська будівля (тимчасова) Е, майстерня (тимчасова), навіси (тимчасові) - И, К, Л, вбиральня (тимчасова) 3, № 1-11, І, III, II - споруди, внесеного на підставі заяви Релігійної організації «Релігійна громада мучениць Віри, Надії, Любові та матері їх Софії парафії Дніпропетровської єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату в місті Дніпрі» № 56576403 від 10 серпня 2023 року». 
Предметом оскарження у справі 904/1820/24 є визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Кучеренко Є.А. від 10.08.2023 № 68814905, яке ухвалено за результатом опрацювання заяви Релігійної організації «Релігійна громада мучениць Віри, Надії, Любові та матері їх Софії парафії Дніпропетровської єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату в місті Дніпрі» № 56576403 від 10.08.2023. 
Відтак, рішенням державного реєстратора від 10.08.2023 № 68814905 внесено зміни до Державного реєстру речових прав шляхом доповнення опису об`єкта нерухомого майна відомостями про об`єкти, які за своїми характеристиками є тимчасовими спорудами.
Вказані об`єкти, відповідно до матеріалів технічної інвентаризації: не мають фундаменту; споруджені з легких конструкцій; можуть бути переміщені без знецінення; не підлягають введенню в експлуатацію.
Як вже зазначалось судом вище, ч. 1, 4 ст. 5 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.
У Державному реєстрі прав також реєструються передбачені законом речові права та їх обтяження на об`єкти незавершеного будівництва та майбутні об`єкти нерухомості.
Не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії, крім меліоративних мереж, складових частин меліоративної мережі.
Аналізуючи наведені положення законодавства, суд дійшов висновку, що тимчасові споруди за своєю правовою природою не є об`єктами нерухомого майна, не утворюють самостійного об`єкта речових прав та не можуть розглядатися як складова частина об`єкта нерухомості у розумінні законодавства про державну реєстрацію прав.
У зв`язку з цим включення відомостей про такі споруди до опису об`єкта нерухомого майна є таким, що не породжує правових наслідків у сфері державної реєстрації речових прав та не відповідає вимогам законодавства.
Суд також звертає увагу, що правовий інститут “виправлення технічної помилки” має виключно допоміжний характер і спрямований на усунення: граматичних описок; арифметичних помилок; технічних неточностей.
Натомість у даній справі відбулося розширення складу об`єкта нерухомості, зміна його опису та фактичне включення нових об`єктів.
Такі дії не можуть кваліфікуватися як виправлення технічної помилки, а є новою реєстраційною дією, що повинна здійснюватися за загальною процедурою з дотриманням вимог статті 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Більше того, враховуючи, що такі зміни впливають на права позивача (власника земельної ділянки), вони не могли бути здійснені без його згоди або судового рішення.
Щодо презумпції достовірності даних реєстру, суд враховує усталену практику Верховного Суду, відповідно до якої відомості Державного реєстру речових прав презюмуються достовірними та створюють спростовувану презумпцію існування права.
Отже, внесення запису про об`єкти (навіть як частини опису) має правове значення та може впливати на обсяг прав. Таким чином, твердження про відсутність наслідків таких дій є необґрунтованим.
Щодо порушення прав позивача, то суд встановив, що Дніпровська міська рада є власником земельної ділянки.
Внесення до реєстру відомостей про об`єкти, які фактично набувають ознак нерухомості, створює підстави для виникнення похідних прав на землю та обмеження дискреції власника щодо розпорядження земельною ділянкою. Таким чином, порушення прав позивача є реальним, а не гіпотетичним.
Щодо доводів скаржника про відсутність предмета спору, то його посилання на видалення запису суд визнає необґрунтованими, оскільки законність такого видалення не підтверджена, більш того наявне судове рішення про обов`язок його поновлення, відтак правові наслідки первинного внесення запису не усунуті.
Щодо способу захисту, суд зазначає, що обраний спосіб захисту про скасування рішення державного реєстратора відповідає характеру порушення, змісту спірних правовідносин та критерію ефективності захисту, що підтверджується практикою Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.09.2024 у справі № 914/1785/22 та Верховним Судом у постанові від 29.07.2025 у справі № 914/3180/23.
З урахуванням встановлених обставин справи та вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що рішення державного реєстратора від 10.08.2023 № 68814905 прийняте з порушенням положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, оскільки внесення до опису об`єкта нерухомого майна відомостей про тимчасові споруди здійснено за відсутності належних правових підстав.
Суд враховує, що у справі №160/26550/23, рішення у якій набрало законної сили, дії державного реєстратора щодо подальшого видалення відповідних відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно визнано протиправними та покладено обов`язок щодо їх поновлення, що свідчить про неправомірність вчинених реєстраційних дій у їх сукупності.
При цьому відсутність станом на час розгляду справи відповідних відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (відповідь №2498627 від 23.03.2026) не спростовує факту їх попереднього внесення на підставі оскаржуваного рішення та зумовлена невиконанням судового рішення, яке набрало законної сили.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора від 10.08.2023 № 68814905, а також про законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Скаржник, звертаючись з апеляційною скаргою, не довів неправильного застосування судом норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі рішення. 
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Судові витрати 

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на апелянта, витрати за подання касаційних скарг підлягають стягненню з скаржника. 

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні апеляційної скарги Релігійної організації "Релігійна громада мучениць Віри, Надії, Любові та матері їх Софії парафії Дніпропетровської Єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату в місті Дніпрі" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2024 у справі № 904/1820/24 – відмовити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2024 у справі № 904/1820/24 - залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Стягнути з Релігійної організації "Релігійна громада мучениць Віри, Надії, Любові та матері їх Софії парафії Дніпропетровської Єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату в місті Дніпрі" на користь Дніпровської міської ради 12112,00 грн витрат по сплаті судового збору за подання касаційних скарг, про що видати наказ.

Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана 02.04.2026. 

Головуючий суддя С.В. Вінніков 

Суддя Л.В. Андрейчук

Суддя Т.В. Стефанів