Справа № 277/148/26
РІШЕННЯ
іменем України

"02" квітня 2026 р. селище Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Т.Г. Корсун,за участю секретаря судового засідання М.М. Сороки, позивача – не з`явився, представника відповідача – не з`явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Ємільчине в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ємільчинської селищної ради Житомирської області про визнання права власності на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування, 
ВСТАНОВИВ :
До Ємільчинського районного суду Житомирської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до Ємільчинської селищної ради Житомирської області про визнання права власності на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування.
Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина та залишилося спадкове майно, яке складається із права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності ПКСП «Пролісок» с. Рудня-Іванівська, Реднє-Іванівнської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, що належало ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 , єдиною спадкоємицею всього спадкового майна якої, за законом першої черги, була її дочка (мати позивача) ОСОБА_2 , яка спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , відповідно до ст. 549 ЦК УРСС та ч. 3 ст 1268, п.п. 4, 5 Перехідних положень УК України, прийняла, але не оформила свої спадкові права і померла.
09 лютого 2026 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Звягельського районного нотаріального округу Піскуна О.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 , на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності ПКСП «Пролісок», с. Рудня-Іванівська, Руднє-Іванівнської сільської ради Житомирської області, що належало ОСОБА_3 , нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай).
Просила визнати за нею в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності ПКСП «Пролісок» с. Рудня-Іванінвська, Руднє-Іванінвської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, що належало ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 , єдиною спадкоємицею всього спадкового майна якої, за закон першої черги, була її дочка ОСОБА_2 , яка спадщину після смерті матері, ОСОБА_3 , прийняла, але не оформила свої спадкові права і померла.
Ухвалою суду від 16.02.2026 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 09.03.2026 о 10 год 00 хв. 
Ухвалою суду від 09.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 02.04.2026.
Позивач в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно поданої заяви позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до початку судового засідання подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечує.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Суд, враховуючи заяви учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 20, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 22.10.2003 виконкомом Руднє-Іванівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області (а.с. 9).
На день смерті ОСОБА_3 в шлюбі не перебувала, її чоловік ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис № 14, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 30.04.1994 Руднє-Іванівською сільською радою Ємільчинського району Житомирської області (а.с. 9 на звороті).
З інформації Відділу №4 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 10.10.2025 за №3062/35-25 вбачається, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по ПКСП «Пролісок» с. Рудня Іванівська Ємільчинського району Житомирської області, зареєстровано та видано сертифікати на право на земельні частки (паї) за № 243 серії ЖТ №0121467 на ім`я ОСОБА_3 . Видача дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай) чинним законодавства України не передбачено. Станом на 01.01.2013 державний акт на право власності на земельну ділянку, взамін вищевказаного сертифікату, не реєструвався та не видавалися. (а.с.14, 14 на звороті).
З копії довідки Руднє-Іванівського старостинського округу Ємільчинської селищної ради Житомирської області від 05.08.2025 за № 556 слідує, що ОСОБА_3 , 1923 року народження, на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 посттійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . На день її смерті разом з нею та протягом шести місяців після її смерті в цьому ж будинку постійно проживали та були зареєстровані: дочка ОСОБА_2 – ІНФОРМАЦІЯ_4 та зять ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Із копії свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 20.01.1985) серії НОМЕР_4 виданого повторно 20.05.1996 Руднє-Іванівською сільською радою Ємільчинського району Житомирської області вбачається, що її батьками є: ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с.12, 13).
З копії свідоцтва про народження ОСОБА_7 (післяшлюбне прізвище « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 виданого повторно 20.05.1996 Руднє-Іванівською сільською радою Ємільчинського району Житомирської області) серії НОМЕР_6 від 19.01.1967 вбачається, що її матір`ю є ОСОБА_3 (а.с. 5, 5 на звороті).
Вищенаведене підтверджує родинні відносини між позивачем та покійною ОСОБА_3 зокрема, покійна була її бабою, та покійною ОСОБА_2 зокрема, покійна була її матір`ю. 
ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого 21.04.2015 виконкомом Руднє-Іванівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області (а.с. 4).
На день смерті ОСОБА_2 в шлюбі не перебувала, її чоловік (батько позивача) ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , актовий запис № 13, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , виданого 06.06.2007 виконкомом Руднє-Іванівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області (а.с. 7).
З постанови приватного нотаріуса Звягельського районного нотаріального округу Житомирської області Піскуна О.С. від 09.02.2026 за № 44/02-31/214/23 слідує, що у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності ПКСП «Пролісок» с. Рудня-Іванівнська, Руднє-Іванівська сільська рада Ємільчинського району Житомирської області, що належало ОСОБА_3 , а саме оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0121467, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності ПКСП «Пролісок» с. Рудня-Іванівська, Руднє-Іванівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, що належало ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 , єдиною спадкоємицею всього спадкового майна якої, за законом першої черги, була її дочка, ОСОБА_2 , яка спадщину після смерті матері, ОСОБА_3 , відповідно до ст. 549 УК УРСС, ч.3 ст. 1268, п.п. 4, 5 Перехідних положень ЦК України, прийняла, але не оформила свої права і померла. 
Позивачем було розміщено оголошення у газеті «Народна трибуна» №5 (10518) від 06.02.22026 про те, що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0121317, виданий на ім`я ОСОБА_8 , втрачено. (а.с. 15 на звороті).
Указом Президента України №720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.
Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.
Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).
Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Таким чином головним критерієм для одержання права на земельну частку (пай) є факт членства громадянина в колективному сільськогосподарському підприємстві на момент реєстрації державного акта на право колективної власності на землю.
Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають:
- колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Згідно абз.2 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради.
З роз`яснень п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Як передбачено ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). 
Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За таких обставин суд приходить до висновку, що заявлений позов про визнання права власності на право на земельну частку (пай) слід задовольнити, визнавши за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності ПКСП «Пролісок» с. Рудня-Іванінвська, Руднє-Іванінвської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, що належало ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 , єдиною спадкоємицею всього спадкового майна якого, за законом першої черги, була її дочка ОСОБА_2 , яка спадщину після смерті матері, ОСОБА_3 , прийняла але не оформила свої спадкові права і померла.
Враховуючи зазначене, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому позов підлягає до задоволення.
Питання про стягнення судового збору з відповідача позивачем не ставиться.
Керуючись ст.ст.258, 259, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Ємільчинської селищної ради Житомирської області про визнання права власності на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування – задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності ПКСП «Пролісок» с. Рудня-Іванівська, Руднє-Іванівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, що належало ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 , єдиною спадкоємицею всього спадкового майна якої, за законом першої черги, була її дочка, ОСОБА_2 , яка спадщину після смерті матері, ОСОБА_3 , прийняла, але не оформила свої спадкові права і померла.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_9 .
Відповідач: Ємільчинська селищна рада Житомирської області, адреса: вул. Соборна, 18 А, селище Ємільчине, Звягельський район, Житомирська область, ЄДРПОУ: 04347605.
Суддя	  	Т.  Г.  Корсун