номер провадження справи 15/7/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2026 Справа № 908/173/26
м. Запоріжжя Запорізької області 
Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохова І.С., розглянувши матеріали за позовом Запорізької міської ради, 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Союз-Континент-СК”, 69002, м. Запоріжжя, вул. Крива Бухта, буд.2
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма “Сведа, ЛТД”, 69057, м. Запоріжжя, вул. Антенна, буд. 12 
про стягнення коштів

без повідомлення (виклику) учасників справи 

установив
31.12.2025 через підсистему “Електронний суд” до Господарського суду Запорізької 23.01.2026 через підсистему “Електронний суд” до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна Запорізької міської ради до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Союз-Континент-СК” про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна, за період з 31.01.2019 по 31.05.2025 в розмірі 296 377,58 грн.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 23.01.2026 здійснено автоматизований розподіл зазначеної позовної заяви між суддями, присвоєно їй єдиний унікальний номер судової справи 908/159/26 та визначено до розгляду судді Горохову І.С.
Ухвалою суду від 27.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/173/26 в порядку спрощеного позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 15/7/26. Постановлено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи. 
Запропоновано відповідачу у строк до 26.02.2026 подати відзив на позовну заяву разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача або визнання позовних вимог, якщо такі докази не надані позивачем; роз`яснено відповідачу право подачі у строк до 26.02.2026 заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; позивачу запропоновано у строк до 13.02.2026 подати письмову відповідь щодо відзиву на позовну заяву, оформлену згідно з вимогами ст. 166 ГПК України, а також запропоновано відповідачу у строк до 30.03.2026 подати заперечення на відповідь на відзив, оформлені відповідно до ст. 167 ГПК України.
12.03.2026 судом залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Сведа, ЛТД».
16.03.2026 позивачем до суду надано докази надсилання позовної заяви з додатками на адресу третьої особи. 
23.03.2026 до суду від третьої особи надійшли пояснення щодо позову. 
Підставою для звернення з позовом зазначено, що відповідачу належить нерухоме майно, яке розташовано на земельній ділянці, яка належить міській раді на праві власності. Відповідач користується земельною ділянкою без достатньої правової підстави та не сплачує кошти за користування земельною ділянкою у встановленому законом розмірах. Просить позов задовольнити та стягнути заборгованість. 
Відповідач щодо позову заперечив та зазначив, що товариство зверталося до позивача з пропозицією переоформлення в оренду земельної ділянки. На час вирішення даного спору в суді питання щодо передачі в оренду земельної ділянки не вирішено. Позивачем під час розрахунку заборгованості не враховано усі платежі за користування земельною ділянкою. Просить у позові відмовити. 
Позивач надав відповідь на відзив та зазначив, що у зв`язку з розміщенням на земельній ділянці об`єктів нерухомості відповідача, у останнього існує обов`язок укласти договір оренди та зареєструвати на підставі цього право оренди. Договір оренди земельної ділянки не укладено. Позивачем пред`явлено позов за період з 31.01.2019 по 31.05.2025, тому під час складання розрахунку були враховані платежі, які стосуються саме цього періоду. Кошти, які були сплачені відповідачем внесено у сумах, що перевищують суми, які відповідач самостійно визначив до сплати в податковій декларації, а тому державна податкова служба врахувала платежі, виключно в розмірі, що самостійно визначив відповідач. Без звернення відповідача до податкової щодо повернення надміру сплачених коштів, у податкового органу не має повноважень щодо розпорядження цими коштами та врахування їх у рахунок сплати орендної плати. 
У поясненнях третя особа зазначила, що з позивачем було укладено договір оренди земельної ділянки із строком дії до 28.08.2032. З урахуванням вимог чинного законодавства України, оскільки відповідач придбав нерухоме майно у третьої особи, яке розміщено на земельній ділянці щодо якої укладено договір оренди землі, до відповідача відповідно перейшло право оренди. Волевиявлення орендодавця (власника) земельної ділянки, відчужувача (попереднього власника), набувача такого об`єкта та внесення змін до договору оренди землі із зазначенням нового орендаря (користувача) земельної ділянки не вимагається. Просить у позові відмовити. 
Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.
Згідно з ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата підписання повного судового рішення. 
Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд щодо спору зазначає наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Союз-Континет-СК» з 31.01.2019 є власником нерухомого майна, а саме: виробнича будівля літ. Д-2 площею 308,6 кв.м, склад літ. Г площею 101,6 кв.м, майстерня літ. Е площею 18,3 кв.м, будівля контори підприємства літ. А-2 інв. № 0289 площею 497,8 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Миколи Міхновського (Космодем`янської Зої) 3а, що належить ТОВ «Союз-Континент-СК» на підставі договору купівлі продажу від 31.01.2019 № 221 та підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 459318073 від 05.01.2026.
Вказані об`єкти нерухомого майна розташовані на земельній ділянці загальною площею 0,1887 га, кадастровий номер 2310100000:05:009:0097, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Миколи Міхновського (Космодем`янської Зої) 3а. 
Власником земельної ділянки є територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради на праві комунальної власності, про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 459317316 від 05.01.2026.
12.02.2019 ТОВ «Союз-Континент-Ск» звернулося до міської ради з листом щодо переоформлення земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:05:009:0097. 
26.02.2019 Управління з питань земельних ресурсів листом № 465/02-03 повідомило відповідачу про необхідність надання документів для розгляду питання щодо переоформлення земельної ділянки. 
20.01.2025 відповідач звернувся до Департаменту управління активами Запорізької міської ради щодо прийняття матеріалів про надання у користування земельної ділянки. 
Згідно з інформацією Головного управління ДПС у Запорізькій області № 6553/5/08-01-04-01-05 від 09.07.2025, відповідно до даних податкових декларацій з плати за землю (орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) та інтегрованої картки платника податків Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Сведа, ЛТД» (ідентифікаційний код 13627108) нарахувало та сплачувало орендну плату за земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:05:009:0097, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Миколи Михновського 3-а за 2017-2020 роки. 
Сума нарахувань орендної плати наведена відповідно до даних податкових декларацій з плати за землю (орендна плата), сума сплати орендної плати також наведена відповідно інтегрованих карток платників податків:
за 2017 рік нарахована – 43 140,77 грн, сплачено - 42 937,78 грн;
за 2018 рік нарахована – 43 140,77 грн, сплачено - 43 140,77 грн; 
за 2019 рік нарахована – 43 140,77 грн, сплачено - 482 626,91 грн (за дві земельні ділянки площами 0,1887 га та 1,5835 га);
за 2020 рік нарахована – 39 545,71 грн (уточнююча звітність), сплачено - 480 331,85 грн (за дві земельні ділянки площами 0,1887 га та 1,5835 га).
За даними ІС «Податковий блок» станом на 31.12.2020 заборгованість по орендній платі по ТОВ НВФ «Сведа, ЛТД» відсутня. 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Союз-Континент-Ск» (ідентифікаційний код 40937886) нарахувало та сплачувало орендну плату за земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:05:009:0097, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Миколи Михновського, 3-а за період з 2023 року по теперішній час. 
Сума нарахувань орендної плати наведена відповідно до даних податкових декларацій з плати за землю (орендна плата), сума сплати орендної плати також наведена відповідно інтегрованих карток платників податків:
за 2023 рік нарахована – 15 934,02 грн, сплачено – 15 934,02 грн;
за 2024 рік нарахована – 16 746,65 грн, сплачено – 16 746,65 грн;
за 2025 рік нарахована – 18 753,00 грн, сплачено – 7813,75 грн (станом на 01.07.2025).
Згідно із даними ІС «Податковий блок» станом на 01.07.2025 заборгованість по орендні платі по ТОВ «Союз-Континент-Ск» відсутня. 
21.11.2025 позивач надіслав на адресу ТОВ «Союз-Континент-Ск» вимогу № 01/02-11/2087 щодо сплати безпідставно збереженої плати за землю (орендної плати) в розмірі 296 377,58 грн. Докази надсилання: опис вкладення у цінний лист, поштова накладна № 6912600192826 від 21.11.2025. 
Відповідно до Витягу № НВ-2300386202025 від 14.07.2025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:05:009:0097 становить 3 312 666,24 грн. 
Позивачем надано розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування ТОВ «Союз-Континент-Ск» земельною ділянкою площею 1887 кв.м. за період з 31.01.2019 по 31.05.2025 в якому наведено наступну інформацію:
за 2019 рік нормативно грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту індексації НГО – 2 224 674,20 грн, річний розмір орендної плати – 66 740,23 грн, розрахунковий розмір орендної плати – 61 358,00 грн (за 11 місяців 1 день з 31.01.2019 по 31.12.2019), фактично сплачено – 39 661,63 грн, розмір недоотриманих кошів – 21 696,37 грн;
за 2020 рік нормативно грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту індексації НГО – 2 224 674,20 грн, річний розмір орендної плати – 66 740,23 грн, розрахунковий розмір орендної плати – 61 178,54 грн (11 місяців з 01.01.2020 по 31.12.2020), фактично сплачено – 39 545,71 грн, розмір недоотриманих кошів – 21 632,83 грн;
за 2021 рік нормативно грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту індексації НГО – 2 224 674,20 грн, річний розмір орендної плати – 66 740,23 грн, розрахунковий розмір орендної плати – 66 740,23 грн, фактично сплачено – 0,00 грн, розмір недоотриманих кошів – 66 740,23 грн;
за 2022 рік нормативно грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту індексації НГО – 2 447 141,62 грн, річний розмір орендної плати – 73 414,25 грн, розрахунковий розмір орендної плати – 12 235,70 грн (2 місяці з 01.01.2022 по 28.02.2022), фактично сплачено – 0,00 грн, розмір недоотриманих кошів – 12 235,70 грн;
за 2023 рік нормативно грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту індексації НГО – 2 814 212,86 грн, річний розмір орендної плати – 84 426,39 грн, розрахунковий розмір орендної плати – 84 426,39 грн, фактично сплачено – 15 934,02 грн, розмір недоотриманих кошів – 68 492,37 грн;
за 2024 рік нормативно грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту індексації НГО – 2 957 737,71 грн, річний розмір орендної плати – 88 732,13 грн, розрахунковий розмір орендної плати – 88 732,13 грн, фактично сплачено – 16 746,65 грн, розмір недоотриманих кошів – 71 985,48 грн;
за 2025 рік нормативно грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту індексації НГО – 3 312 666,24 грн, річний розмір орендної плати – 99 379,99 грн, розрахунковий розмір орендної плати – 41 408,35 грн (5 місяців з 01.01.2025 по 31.05.2025), фактично сплачено – 7813,75 грн, розмір недоотриманих кошів – 33 594,60 грн.
Усього заборгованість визначено у розмірі 296 377,58 грн. 
Розрахунок зроблено з урахуванням рішення Запорізької міської ради від 30.06.2015 № 7 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя», рішення Запорізької міської ради від 28.11.2018 № 26 «Про встановлення розміру орендної плати за землю» зі змінами, витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 14.07.2025 № НВ-2300386202025, листа ТУ ДПС у Запорізькій області 6553/5/08-01-04-01-05 від 09.07.2025, листа державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 13.01.2025 № 6-28-0.22-18/71-25.
Позивач просить стягнути з відповідача кошти у розмірі 296 377,58 грн за період з 31.01.2019 по 31.05.2025 з урахуванням користування земельною ділянкою без достатньої правової підстави, відповідно до положень статей 1212-1214 Цивільного кодексу України, які відповідач одержав у вигляді несплаченої орендної плати.
Нормативне обґрунтування.
Судом установлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Союз-Континет-СК» з 31.01.2019 є власником нерухомого майна, а саме: виробнича будівля літ. Д-2 площею 308,6 кв.м, склад літ. Г площею 101,6 кв.м, майстерня літ. Е площею 18,3 кв.м, будівля контори підприємства літ. А-2 інв. № 0289 площею 497,8 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Миколи Міхновського (Космодем`янської Зої) 3а, що належить ТОВ «Союз-Континент-СК» на підставі договору купівлі продажу від 31.01.2019 № 221 та підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 459318073 від 05.01.2026.
Об`єкти нерухомого майна розташовані на земельній ділянці загальною площею 0,1887 га, кадастровий номер 2310100000:05:009:0097, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Миколи Міхновського (Космодем`янської Зої) 3а. 
Вказані об`єкти нерухомого майна були придбані за договором купівлі-продажу від 31.01.2019 у Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Сведа, ЛТД». У договорі купівлі-продажу зазначено, що нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 0,1887 га, форма власності комунальна кадастровий номер земельної ділянки: 2310100000:05:009:0097. 
26.12.2013 між Запорізькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Сведа, Лтд» було укладено договір оренди землі № 201305000100352. 
Відповідно до п.3 договору оренди землі, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,1887 га, кадастровий номер земельної ділянки 2310100000:05:009:0097.
На земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна: будівлі і забудови орендаря, та (або) інші об`єкти, що не відносяться до нерухомого майна: відсутні. Земельна ділянка передається в оренду разом з: будівлями і забудовами орендаря, п. п. 4, 5 договору оренди землі. 
Згідно з п. 11 договору оренди землі, договір укладено до 28.08.2023. 
12.07.2019 третьою особою було оформлено нотаріально посвідчену заяву, адресовану Запорізькій міській раді з проханням розірвати договір оренди землі від 26.12.2013 № 201305000100352.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. 
Згідно із ст. 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; припинення дії договору, укладеного в рамках публічно-приватного партнерства, у тому числі концесійного договору (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства/концесії); припинення (розірвання) спеціального інвестиційного договору, укладеного відповідно до Закону України "Про державну підтримку інвестиційних проектів із значними інвестиціями"; примусового відчуження земельної ділянки в порядку, визначеному статтею 14-1 Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану".
Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.
Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. Правочин про розірвання договору оренди (суборенди) землі сільськогосподарського призначення, орендарем (суборендарем) за яким є юридична особа приватного права (крім акціонерного товариства, повного та командитного товариства), є значним правочином та потребує попереднього прийняття загальними зборами учасників або іншим вищим органом такої юридичної особи рішення про надання згоди на його вчинення (крім випадку, якщо статутом юридичної особи прямо передбачено, що такий правочин не є значним). У разі неприйняття загальними зборами учасників або іншим вищим органом юридичної особи рішення про надання згоди на вчинення такого значного правочину (крім випадку, якщо статутом юридичної особи прямо передбачено, що такий правочин не є значним) такий правочин є нікчемним. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.
Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Відповідно до п. 37 договору оренди землі, дія договору припиняється у разі: закінчення строгу, на який його було укладено; придбання Орендарем земельної ділянки у власність; розірвання договору оренди землі згідно з п. 38, 39; ліквідації юридичної особи - Орендаря, смерті фізичної особи - Орендаря. Інші підстави визначені законодавством.
Згідно із п. 38 договору оренди землі, дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
Фактичне продовження користування майном після закінчення строку дії даного договору не є підставою для поновлення договору.
Згідно із п. 39 договору оренди землі, розірвання договору оренди землі допускається в односторонньому порядку.
Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є:
39.1. Несплата, несвоєчасна та/або неповна сплата Орендарем орендної плати протягом 6-ти місяців; 
39.2 Невиконання обов`язку передбаченого п. 34.17 договору;
39.3 Використання Орендарем земельної ділянки не за цільовим призначенням, в тому числі невиконання п. п. 34.18.1 договору оренди землі;
39.4 Невиконання обов`язку передбаченого п. 34.7 договору,
39.5 Самовільне будівництво об`єкту нерухомості, або реконструкція тимчасових споруд у об`єкти нерухомості на земельній ділянці;
39.6 Підставою для розірвання в односторонньому порядку договору оренди землі є рішення сесії Запорізької міської ради про припинення права користуванні земельною ділянкою на правах оренди. Вищевказане рішення Запорізької міської ради є підставою дія реєстрації припинення права оренди землі в органі державної реєстрації.
Відповідно до п. 34.17 договору оренди землі, у випадку зміни нормативної грошової оцінки землі розміру ставок (ставки) земельного податку, орендної плата. Орендар протягом місяця з моменту прийняття такого рішення Запорізькою міською радою та/або вступу в дію відповідного нормативно-правового акту, зобов`язаний звернутись до Орендодавця із заявою про внесення змін до пункту 12 договору оренда землі щодо зміни розміру орендної плати за цим договором, а також здійснити всі необхідні дії для виготовлення, укладення додаткової угоди про зміну розміру і орендної плати за договором оренди землі ті подати цю, додаткову угоду до податкових органів. У випадку невиконання Орендарем вищевказаного обов`язку та/ або відсутності укладеної додаткової угоди щодо зміни розміру орендної плати за поговором ореади землі протягом 3 місяці з дати подачі заяви, вказаної у даному пунктів, це є підставою для одностороннього розірвання договору оренди землі Орендодавцем, та/або стягнення з Орендаря збитків, що складаються з неоплаченої суми орендної плати за весь строк її недоплати, та/або звернення Запорізької міської ради до суду з вимогою викласти договір оренди в частині розміру орендної плати у новій редакції.
Відповідно до п. 34.18.1 договору оренди землі, у випадку надання земельної ділянки для будівництва (реконструкції) об`єкта, орендар зобов`язаний: завершити будівництво та прийняти об`єкт до експлуатації у строк визначений під час надання земельної ділянки (п. 8, 10 договору).
Згідно з п. 41 договору оренди землі, прийняття рішення Запорізькою міською радою про припинення права оренди земельною ділянкою орендарю за його письмовою відмовою від оренди земельної ділянки або з одночасним її наданням у попередніх межах новому власнику розташованих па ній будівель (споруд) є підставою для розірвання договору оренди землі з попереднім орендарем (попереднім власником споруд будівель).
Судом умов припинення договору оренди землі від 26.12.2013 не встановлено. Також не надано доказів його розірвання в судовому порядку, або з урахуванням вище наведених умов договору, у т.ч. з прийняттям Запорізькою міською радою рішення про розірвання договору оренди землі.
Відповідно до ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції чинній станом на 31.01.2019), якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. 
Відповідно до ст. 377 Цивільного кодексу України (в редакції чинній станом на 31.01.2019), до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації). 
Згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, зміст якого розкривається у наведених нормах, особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття. Отже, відповідно до зазначених правових норм власники споруди мають право на користування земельною ділянкою, на якій вона розташована (пункти 51 та 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі № 921/158/18).
Згідно з п. 40 договору оренди землі, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - Орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Перехід права власності на об`єкти, розташовані на земельній ділянці, до іншої особи, інші обставини є підставою для зміни умов, поновлення або розірвання договору оренди тільки за відсутності заборгованості зі сплати орендної плати, що підтверджено довідкою відповідної податкової інспекції міста. Право на земельну ділянку у разі ліквідації юридичної особи, смерті фізичної особи - Орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду не переходить до правонаступників, спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з Орендарем.
Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України, в редакції Закону України № 1720-ІХ від 08.09.2021 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо переходу прав на земельну ділянку у зв`язку з переходом прав на об`єкт нерухомого майна, який на ній розміщено», у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні на праві оренди, емфітевзису, суперфіцію у відчужувана (попереднього власника), до набувача одночасно переходить відповідно право оренди, емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувана (попереднього власника) такого об`єкта, крім випадків, визначених частиною шостою цієї статті. Волевиявлення орендодавця (власника) земельної ділянки, відчужувана (попереднього власника), набувача такого об`єкта та внесення змін до договору оренди землі, емфітевзису, суперфіцію із зазначенням нового орендаря (користувача) земельної ділянки не вимагається.
Ураховуючи те, що договір укладено до 28.08.2032, доказів розірвання договору не надано та орендні правовідносини за договором є триваючими суд вважає, що наразі з урахуванням наведених вимог законодавства України до ТОВ «Союз-Континент-Ск» перейшло право оренди за договором від 26.12.2013 № 201305000100352. 
Отже, посилання позивача на користування відповідачем земельною ділянкою кадастровий номер 2310100000:05:009:0097 без достатньої правової підстави за рахунок власника Запорізької міської ради та стягнення коштів за таке користування з посиланням на ст. ст. 1212-1214 ЦК України з урахуванням виникнення між сторонами кондиційних відносин, суд вважає безпідставним. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 зазначила про те, що відповідно до пунктів 4, 5 частини третьої статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них, а також виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову. З викладеного вбачається, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Відповідно до частини третьої статті 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.
На відміну від викладеного, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові, як помилково вважали суди попередніх інстанцій у цій справі.
Таким чином, посилання позивача в обґрунтування позову на користування відповідачем земельною ділянкою без достатньої правової підстави за рахунок власника Запорізької міської ради та стягнення коштів за таке користування з посиланням на ст. ст. 1212-1214 ЦК України з урахуванням виникнення між сторонами кондиційних відносин, не є підставою для відмови у позові. 
Щодо заборгованості. 
Відповідно до частини першої статті 3 Земельного кодексу України (ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
За змістом частини дев`ятої статті 93 ЗК України відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.
Згідно із статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
У пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України закріплено, що серед загальних засад цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору.
Частинами першою та третьою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
У статті 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору та визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із частинами першою - третьою статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов`язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Особливості укладення договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування встановлюються актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 648 ЦК України).
Відповідно до частин першої - третьої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Згідно із частиною першою статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.
У постанові від 09.11.2021 у справі № 635/4233/19 Велика Палата Верховного Суду, проаналізувавши зазначені вище норми права, виснувала, що за загальними правилами договори укладаються сторонами цивільних правовідносин, різновидами яких є правовідносини, які виникають з договорів оренди землі, на принципах рівності сторін, свободи договору, з урахуванням обов`язкових вимог щодо такого виду договорів та зазначенням його істотних умов і у відповідній формі.
Відповідно до статті 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.
У статті 13 Закону України «Про оренду землі» вказано, що договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
За змістом статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Відповідно до частин першої та другої статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю – це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Згідно із частиною другою статті 23 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.
Частиною третьою статті 22 Закону України «Про оренду землі» визначено, що розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі.
За змістом частини четвертої статті 23 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності, передані в оренду на земельних торгах, не може бути зменшена за згодою сторін протягом строку дії договору оренди, а також у разі його поновлення.
Отже, договір оренди землі є цивільно-правовим договором оренди (найму), що регулюється ЦК України, іншими нормативними актами. Особливості правового регулювання відносин з оренди землі обумовлюються, зокрема, формою власності на земельні ділянки, що орендуються.
Так, норми, що регулюють розмір, форму та порядок внесення орендної плати за землі державної та комунальної власності, характеризуються більшим ступенем імперативності регулювання порівняно із землями приватної власності.
Для визначення розміру орендної плати за землі державної та комунальної власності базою для обрахунку є нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Порядок проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок встановлено Законом України «Про оцінку земель».
Відповідно до частини п`ятої статті 5 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується, зокрема, для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.
Статтею 13 Закону України «Про оцінку земель» встановлено випадки обов`язкового проведення грошової оцінки земельних ділянок. Відповідно до абзацу другого частини першої статті 13 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі, зокрема, визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.
Згідно із частиною першою статті 15 Закону України «Про оцінку земель» підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
За змістом статті 18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення – не рідше ніж один раз на 5– 7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення – не рідше ніж один раз на 5– 7 років, а несільськогосподарського призначення – не рідше ніж один раз на 7– 10 років. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій».
Порядок затвердження технічної документації з оцінки земель визначений статтею 23 Закону України «Про оцінку земель». Частинами першою, третьою та четвертою цієї статті передбачено, що технічна документація з бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру. Рішення рад, зазначених у цій статті, щодо технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирають чинності у строки, встановлені відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України.
Пунктом 271.2 статті 271 Податкового кодексу України встановлено, що рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
Положеннями пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.
Отже, нормативна грошова оцінка земель встановлюється шляхом затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, яка здійснюється відповідною сільською, селищною, міською радою. Зазначене імперативне регулювання унеможливлює встановлення нормативної грошової оцінки земельних ділянок договором, зокрема договором між органом місцевого самоврядування і орендарем.
Водночас обов`язковість врахування нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності під час визначення розміру орендної плати встановлена законом (абзац другий частини першої статті 13 Закону України «Про оцінку земель»). Отже, у разі зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності змінюється також розмір орендної плати. Зазначене відповідає положенням частини другої статті 632 ЦК України, відповідно до якої зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.
Велика Палата Верховного Суду висновує, що з моменту початку застосування відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України нового розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності автоматично змінюються і права та обов`язки сторін договору оренди в частині розміру орендної плати, якщо він визначений у відсотковому співвідношенні до нормативної грошової оцінки.
Велика Палата Верховного Суду висновує, що з моменту початку застосування відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України зміненої нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної або комунальної власності автоматично змінюються і права та обов`язки сторін договору оренди в частині розміру орендної плати, визначеної у відсотковому співвідношенні до нормативної грошової оцінки. У таких правовідносинах відсутній обов`язок сторін вносити зміни до договору оренди шляхом укладення додаткової угоди, оскільки обов`язок сплачувати орендну плату відповідно до зміненої нормативної грошової оцінки земельної ділянки виникає в орендаря з моменту початку застосування такої нормативної грошової оцінки.
За подібних обставин належному способу захисту орендодавця відповідає позовна вимога про стягнення орендної плати, не сплаченої орендарем. Водночас несплачена орендна плата підлягає стягненню за весь період прострочення з моменту початку застосування відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України рішення ради щодо зміни розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності.
Наведена вище правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 914/2848/22. 
Позивач зазначає про наявність заборгованості у відповідача за користування земельною ділянкою за період з 31.01.2019 по 31.05.2025 у розмірі 296 377,58 грн. 
Відповідач зазначає, що позивачем враховано не всі здійснені відповідачем платежі у 2024-2025 роках. 
Так, відповідач сплатив 56 086,90 грн і на підтвердження надав наступні платіжні інструкції: 
за 2024 рік 
- № 3439 від 17.03.2025 на суму 16 746,65 грн з призначенням платежу орендна плата з юридичних осіб за січень – грудень 2024 рік; № 3440 від 17.03.2025 на суму 1200,00 грн з призначенням платежу орендна плата з юридичних осіб за січень – грудень 2024 рік; № 3441 від 18.03.2025 на суму 1350,00 грн з призначенням платежу орендна плата з юридичних осіб за січень – грудень 2024 рік, усього 19 296,65 грн; 
за 2025 рік 
- № 3437 від 17.03.2025 на суму 19 600,00 грн з призначенням платежу орендна плата з юридичних осіб за січень – грудень 2025 рік; № 3445 від 02.04.2025 на суму 1562,75 грн з призначенням платежу орендна плата з юридичних осіб за квітень 2025 рік; № 3463 від 02.05.2025 на суму 1562,75 грн з призначенням платежу орендна плата з юридичних осіб за травень 2025 рік; № 3480 від 02.06.2025 на суму 1562,75 грн з призначенням платежу орендна плата з юридичних осіб за червень 2025 рік; № 3491 від 04.07.2025 на суму 1562,75 грн з призначенням платежу орендна плата з юридичних осіб за липень 2025 рік; № 3494 від 04.07.2025 на суму 1562,75 грн з призначенням платежу орендна плата з юридичних осіб за липень 2025 рік; № 3508 від 06.08.2025 на суму 1562,75 грн з призначенням платежу орендна плата з юридичних осіб за серпень 2025 рік; № 3514 від 02.09.2025 на суму 1562,75 грн з призначенням платежу орендна плата з юридичних осіб за вересень 2025 рік; № 3522 від 03.10.2022 на суму 1562,75 грн з призначенням платежу орендна плата з юридичних осіб за вересень 2025 рік; № 3531 від 04.11.2025 на суму 1562,75 грн з призначенням платежу орендна плата з юридичних осіб за жовтень 2025 рік; № 3534 від 01.12.2025 на суму 1562,75 грн з призначенням платежу орендна плата з юридичних осіб за листопад 2025 рік; № 3541 від 02.01.2026 на суму 1562,75 грн з призначенням платежу орендна плата з юридичних осіб за грудень 2025 рік, усього 36 790,25 грн. 
Загальна сума платежів 56 086,90 грн. 
Позивач у відповіді на відзив підтверджує здійснення відповідачем перерахування вказаних коштів, однак зауважив, що під час складання розрахунку були враховані платежі, які стосуються періоду з 31.01.2019 по 31.05.2025, а саме: 2024 рік – 16 746,65 грн (за податковою декларацією - 16 746,65 грн); 2025 рік – 7813,75 грн (за податковою декларацією – 18 753,00 грн). 
За 2024 рік відповідач повинен був сплатити 88 732,13 грн, враховано сплату 16 746,65 грн, борг за даними позивача 71 985,48 грн, за даними відповідача сплачено 19 296,65 грн; різниця від річного розміру орендної плати становить - 69 435,48 грн, не враховано в оплату 2550,00 грн.
За 5 місяців 2025 року відповідач повинен був сплатити 41 408,35 грн, враховано сплату 7813,75 грн, борг за даними позивача 33 594,60 грн, за даними відповідача сплачено 36 790,25 грн у т.ч. 7813,75 грн, до подачі позову до суду додатково сплачено 28 976,50 грн. 
Загальний розмір сплачених коштів відповідачем та не врахованих під час розрахунку заборгованості становить 31 526,50 грн. 
Заборгованість з орендної плати на час вирішення спору в суді становить 296 377,58 грн – 31 526,50 грн = 264 851,08 грн. 
В обґрунтування підстав не врахування вказаних сум під час проведення розрахунку заборгованості позивач посилається те, що згідно із п. 287.3. ст. 287 ПК України, податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Відповідно до п. 286.2. ст. 286 ПК України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.
Надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету або на єдиний рахунок понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату (п. 14.1.115. ст. 14 ПК України).
Платник податків має право, зокрема, на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом (п. 17.1.10. ст. 17 ПК України).
Платник податків має право через електронний кабінет визначити напрям використання суми помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені, наявних на дату формування Реєстру платежів з єдиного рахунку в розрізі окремого платника податків, які повинні враховуватися при формуванні такого Реєстру.
Положення цього пункту не позбавляють платника податків права на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань і пені у порядку, визначеному статтею 43 цього Кодексу, (п. 35-1.8. ст. 35-1 ПК України).
Отже, як зазначає позивач, надміру сплачені кошти не можуть бути враховані в рахунок оплати орендної плати, яку платником податків не було нараховано самостійно шляхом подання податкової декларації.
Суд не погоджується з такою позицією, оскільки до відповідача перейшло право оренди земельної ділянки за договором оренди від 26.12.2013, який є чинним до 28.08.2032, і отже у даному випадку орендна плата для відповідача є обов`язковим платежем за користування земельною ділянкою комунальної власності на умовах договору оренди.
Відповідно до пункту 288.7 статті 288 ПКУ порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 – 287 розділу XII ПКУ.
При цьому абзацами першим – третім пункту 288.1 статті 288 ПКУ встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Таким чином, орендна плата за користування земельною ділянкою з урахуванням укладеного договору оренди землі не є податковим зобов`язанням, і відповідно надмірно сплачені кошти можуть бути враховані самим орендодавцем в рахунок погашення заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою. Крім того, із розрахунку позивача вбачається, що сплачені відповідачем кошти не є надмірно сплаченими грошовими зобов`язаннями, оскільки перерахування орендної плати за землю здійснювалося відповідачем без врахування актуальної нормативної грошової оцінки земельної ділянки та платежі вносилися у меншому розмірі, ніж це було необхідно з урахуванням вимог законодавств України. 
Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з положеннями ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
За приписами ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження повної оплати заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою. 
З урахуванням наведеного вище та наданих доказів, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Заперечення відповідача щодо позову є частково безпідставними. 
Витрати із сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог. 
Керуючись ст. ст. 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
вирішив
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз-Континент-Ск» (вул. Крива бухта, буд. 2, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69002, Україна, ідентифікаційний код 40937886) на користь Запорізької міської ради (проспект Соборний, буд. 206, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69105, Україна, ідентифікаційний код 04053915) заборгованість з орендної плати за землю в розмірі 264 851,08 грн (двісті шістдесят чотири тисячі вісімсот п`ятдесят одна гривня 08 коп.). Видати наказ. 
У задоволенні іншої частини позову відмовити. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз-Континент-Ск» (вул. Крива бухта, буд. 2, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69002, Україна, ідентифікаційний код 40937886) на користь Запорізької міської ради (проспект Соборний, буд. 206, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69105, Україна, ідентифікаційний код 04053915) судовий збір у розмірі 3178,21 грн (три тисячі сто сімдесят вісім гривень 21 коп.). Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 30.03.2026.

Суддя І. С. Горохов