ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

79014, м. Львів, вул. Личаківська, 128

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2026 Справа № 914/141/26 
Господарський суд Львівської області у складі судді Запотічняк О.Д.
за участю секретаря судового засідання Яремко В.Я.
розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Алькор” 
про ухвалення додаткового рішення у справі 
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансової компанії “Алькор”, м. Дніпро
до відповідача-1: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Данила Галицького, с. Віжомля, Львівської області
до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю “Агролайф Корми”, с. Давидів Львівської області
про: солідарне стягнення 207 591, 26 грн 

за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився;
від відповідача-1: не з`явився;
від відповідача-2: не з`явився;
встановив:
В провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансової компанії “Алькор” до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Данила Галицького та Товариства з обмеженою відповідальністю “Агролайф Корми про солідарне стягнення 207 591, 26 грн.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 17.02.2026 позовні вимоги задоволено повністю, присуджено до стягнення солідарно з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Данила Галицького та Товариства з обмеженою відповідальністю “Агролайф Корми” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансової компанії “Алькор” 207 591, 26 грн.
18.02.2026 через систему “Електронний суд” надійшла заява представника позивача від 17.02.2026 про ухвалення додаткового рішення у зв`язку з відшкодуванням витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 709/26), в якій просить стягнути з відповідачів 20 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою від 19.02.2026 суд призначив розгляд заяви в судовому засіданні на 03.03.2026 з явкою сторін на власний розсуд.
В судове засідання 03.03.2026 сторони явки не забезпечили, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду. Від відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду заяви позивача у зв`язку із зайнятістю адвоката в іншому судовому процесі.
Відповідно до ч. 4 ст. 244 ГПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Тому суд не вбачає підстав для відкладення судового засідання.
Щодо поданої заяви позивача, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Пунктом 1 ч. 3 ст.123 ГПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Представником позивача у позовній заяві було зазначено, про подальшу компенсацію витрат на правничу правову допомогу, вказавши орієнтовний розмір витрат 20 000, 00 грн. Також зазначено, що повний та точний розрахунок понесених судових витрат у зв`язку з вирішенням даного спору буде надано суду по факту їх понесення.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст.126 ГПК України).
Частиною 3 ст. 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до абз.2 ч.8 ст.129 ГПК України, докази у підтвердження розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються стороною до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Рішення у справі ухвалено 17.02.2025, заява позивача про розподіл судових витрат та долучення доказів про надання правової допомоги надіслана 17.02.2026, а 18.02.2026 зареєстрована судом, отже, подана в строк.
Відповідно до ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
В підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, позивачем надано суду: копію Договору про надання правової допомоги №01/01/26 від 01.01.2026; Додаткову угоду №1 від 05.01.2026; Акти приймання-передачі наданих послуг №1 від 31.01.2026, №2 від 17.02.2026; Рахунки №1 від 31.01.2026, №1 від 17.02.2026, платіжні інструкції № 2578 від 02.02.2026 та № 2633 від 17.02.2026 про сплату наданих послуг; копію ордеру від 11.11.2021; а також детальний опис робіт (наданих послуг) за договором № 01/01/2026 від 01.01.2026. До позовної заяви позивач долучив ордер на надання правничої допомоги №1463748 від 13.01.2026, виданий ТОВ “Фінансова компанія “Алькор” на ім`я Пітюренка Євгенія Валерійовича.
Отже, докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, подані позивачем в межах строків визначених ч.8 ст.129 ГПК України, а їх поданню передувала відповідна заява позивача подана до закінчення судових дебатів.
Як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанії “Алькор”, представляв адвокат Пітюренко Є. В., який діяв на підставі Договору про надання правової допомоги №01/01/26 від 01.01.2026 та ордеру № 1463748 від 13.01.2026.
31.01.2026 та 17.02.2026 між позивачем і Адвокатським бюро «Пітюренко Євгенія Валерійовича» підписано відповідно Акти приймання-передачі наданих послуг № 1 та № 2 на суми 20 000, 00 грн і 8 000, 00 грн. Обидва акти підписані сторонами та скріплені відтисками печаток.
Оплата за вищевказану правничу (правову) допомогу здійснена позивачем, що підтверджується платіжними інструкціями № 2578 від 02.02.2026 та № 2633 від 17.02.2026.
Позивач просить стягнути з відповідачів судові витрати у даній справі у розмір 20 000, 00 грн. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Згідно із частиною 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ГПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану її учасників.
За змістом положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Відповідач-1 заявив клопотання (вх. № 5624/26 від 25.02.2026) про зменшення розміру адвокатських витрат та зазначив, що сума прописана в заяві є завищеною, тому просить суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, до суми 10 000,00 грн.
Відповідач-2 не заперечив проти поданої позивачем заяви про стягнення судових витрат.
На переконання суду, заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу не є співмірним зі складністю справи, наданими адвокатом послугам та обсягом таких послуг. Так, суд зазначає, що розгляд справи №914/1581/25 здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження, у справі було проведено лише одне судове засідання, яке не було тривалим чи процесуально складним. 
Предметом позову у справі №914/141/26 були матеріально-правові вимоги про солідарне стягнення із відповідачів боргу у розмірі 207 591, 26 грн за порушення зобов`язання по оплаті платежів за договором фінансового лізингу з відшкодування вартості об`єкту лізингу та відшкодування комісії, які вказані під номерами 21-24 у Графіку лізингових платежів.
Суд бере до уваги, що позовні вимоги у цій справі розглядалися судом уже після ухвалення судових рішень у інших чотирьох справах за участю тих самих сторін у спорах, що виникли із тих же ж матеріальних правовідносин.
Не залишається поза увагою суду і те, що відповідач-1 фактично визнав позовні вимоги позивача, а обсяг правової допомоги, яка була надана позивачу, охоплює лише дві послуги із підготовки і подання до суду позовної заяви та відповідні на відзив.
Крім того, суд враховує, що відповідач-1 належним чином повідомлявся про розгляд справи, однак без поважних причин у судові засідання не з`являвся та відзиву на позовну заяву не подав. За таких обставин, у позивача не виникало процесуальної необхідності у підготовці додаткових пояснень, заперечень чи інших процесуальних документів у відповідь на позицію відповідача-1. Вказане, на думку суду, також свідчить про обмежений обсяг наданої правничої допомоги в межах розгляду даної справи.
Слід зазначити, що зменшуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (постанови Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19).. 
Таким чином, врахувавши наявність заперечень відповідача-1 щодо розміру стягнення правової допомоги, складність справи, характер, обсяг та зміст наданих адвокатом послуг, час, необхідний для надання відповідних послуг, обставини даної справи, суд, керуючись критеріями реальності (дійсності та необхідності) наданих послуг, пов`язаності цих послуг із розглядом справи №914/141/26, співмірності та розумності їх розміру, доходить висновку, що розумним та справедливим розміром витрат на професійну правничу допомогу позивача буде 11 000,00 грн.
Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 17.05.2023 у справі №522/5582/16-ц).
Таким чином, оцінивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що із відповідача-1 на користь позивача підлягає стягненню сума у розмірі 5500, 00 грн, а із відповідача-2 на користь позивача - сума у розмірі 5500, 00 грн. У задоволенні стягнення решти суми витрат представника позивача на професійну-правничу допомогу, суд відмовляє.
Керуючись ст. ст. 123, 124, 126, 129, 244 ГПК України, суд 
В И Р І Ш И В:
1. Заяву про стягнення витрат на правову допомогу – задоволити частково.
2.Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Данила Галицького (81064, Львівська область, Яворівський район, с. Віжомля; ідентифікаційний номер 03763282) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Алькор” (49044, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Шулика Івана, будинок 2, офіс 302; ідентифікаційний номер 44551912) 5500, 00 грн витрат на правову допомогу.
3.Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю “Агролайф корми” (81151, Львівська область, Львівський район, с.Давидів, вул. Львівська, буд 2, корпус А; ідентифікаційний номер 36874925) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Алькор” (49044, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Шулика Івана, будинок 2, офіс 302; ідентифікаційний номер 44551912) 5500, 00 грн витрат на правову допомогу.
4. В задоволенні решти вимог – відмовити.
Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.
Повний текст додаткового рішення складено 05.03.2026.

Суддя Запотічняк О.Д.