ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" лютого 2026 р. справа № 300/7984/25
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом виконувача обов`язків керівника Калуської окружної прокуратури до Івано-Франківської обласної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі Філії «Карпатський лісовий офіс», Управління екології та природних ресурсів Івано-Франківської обласної державної адміністрації, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В: 
Виконувач обов`язків керівника Калуської окружної прокуратури (далі – позивач, прокурор) в інтересах держави звернувся до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської обласної державної адміністрації (далі – відповідач, Івано-Франківська ОДА), в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність Івано-Франківської обласної державної адміністрації щодо не розроблення паспорта охоронної зони;
зобов`язати Івано-Франківську обласну державну адміністрацію розробити паспорт охоронної зони на території Свічівського (квартал 9, виділ 5, 7, 8, 9, 11, 14) Ільм`янського (квартал 28 виділ 35, 39, 66, 67) та Людвиківського (квартал 2, виділ 21, 22) лісництв Вигодського надлісництва філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» з врахуванням зауважень вказаних ДСГП «Ліси України».
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Державним агентством лісових ресурсів України скеровано до ДП «Ліси України» матеріали щодо створення охоронних зон у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №499, зокрема 26 паспортів охоронних зон, з яких 6 паспортів розроблено з ініціативи ДП «Ліси України» та його філій. Проте, всупереч вимогам законодавства, охоронні зони на земельних ділянках, які перебувають в постійному користуванні ДП «Ліси України», а саме: Свічівське лісництво (квартал 9, виділ 5, 7, 8, 9, 11, 14 площею 130,8 га), Ільм`янське лісництво (квартал 28, виділи 35, 39, 66, 67 площею 22,6 га), Людвиківське лісництво квартал 2, виділ 21, 22 площею 62,3 га) не створено, паспорти охоронних зон не розроблено.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.11.2025 відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Вказаною ухвалою залучено також до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі Філії «Карпатський лісовий офіс» (а.с. 12-14).
17.11.2025 від Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Карпатський лісовий офіс» надійшли письмові пояснення щодо позову, у яких зазначено, що ДП «Ліси України», як постійний лісокористувач, розглянувши лист Івано-Франківської ОДА від 20.09.2023 №860/0/2-23/01-049 щодо створення охоронних зон для збереження біорізноманіття у лісах на території філії «Вигодське лісове господарство» ДП «Ліси України», а саме: Свічівське лісництво – квартал 9 виділи 2, 5, 7, 8, 9, 11, 14, Ільм`янське лісництво – квартал 28 виділи 35, 39, 66, 67, Людвиківське лісництво – квартал 2 виділи 21, 22, та додані до нього звернення Громадської організації «Українська природоохоронна група» з додатками, були надані зауваження, оскільки викладені у матеріалах поданих громадською організацією дані були неповними, недостовірними та такими, що не відповідали вимогам Порядку. Отримавши зауваження від ДП «Ліси України», як постійного лісокористувача, відповідач, діючи у межах наданих законом повноважень та відповідно до Порядку, повідомив ГО «Українська природоохоронна група» про відмову у створенні охоронних зон для збереження біорізноманіття у лісах через невідповідність наданих автором звернення даних наведених у зверненнях від 17.08.2023 №867/2023, №868/2023, №859/2023. Відтак, третя особа вважає, що відсутність паспорта охоронної зони є прямим наслідком недостовірності наданих даних автора звернення, а не бездіяльності або порушення Порядку (а.с. 21-23).
25.11.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому викладені заперечення щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування відзиву вказано на те, що аргументуючи позовні вимоги об`єктивністю інформації, яка відображена у зверненнях ГО «Українська природоохоронна група», за наслідками розгляду яких відповідач повинен був розробити паспорт охоронної зони, прокурором недотримано вимог абзацу 3 частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», в якому визначено, що не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. У випадку неналежного розгляду відповідачем звернень ГО «Українська природоохоронна група» остання наділена правом самостійно звертатись до суду для захисту своїх порушених прав. З урахуванням наведеного, прокурор не уповноважений звертатись до суду в інтересах ГО «Українська природоохоронна група», а пред`явлення прокурором позову в інтересах держави є необґрунтованим, оскільки відсутність паспорта охоронної зони не порушує інтереси держави. Окрім цього, наголошено про безпідставність тверджень щодо протиправної бездіяльності Івано-Франківської ОДА щодо не прийняття рішення про створення охоронних зон для збереження біорізноманіття у лісах на вказаних територіях, оскільки відповідачем було розглянуто звернення автора та в межах встановленого Порядком строку повідомлено про звернення постійного лісокористувача. Також в межах встановленого Порядком створення охоронних зон для збереження біорізноманіття у лісах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №499 строку повідомлено автора звернення про мотивовану відмову у створенні охоронної зони, яка ґрунтувалась на інформації постійного лісокористувача. З огляду на викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позову (а.с. 43-48).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 залучено до участі у справі №300/7984/25 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Управління екології та природних ресурсів Івано-Франківської обласної державної адміністрації (а.с. 72-74).
10.12.2025 від Управління екології та природних ресурсів Івано-Франківської ОДА надійшли письмові пояснення щодо позову, у яких третя особа просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зокрема, зазначено, що на лісових ділянках, зазначених в позовній заяві на цей час не створено охоронних зон для збереження біорізноманіття в лісах, так як від заявника ГО «Українська природоохоронна група» не надходило доопрацьованих звернень відповідно до зауважень ДП «Ліси України», викладених у листі від 29.09.2023 №7967/3.1-2023. Відтак, уповноважений орган не мав можливості продовжити процедуру їх створення відповідно до вимог Порядку, враховуючи інформацію постійного лісокористувача про наведення автором звернення недостовірних даних. При цьому, на думку третьої особи, на лісових ділянках, зазначених у позовній заяві, саме постійний лісокористувач зобов`язаний постійно вживати заходи щодо збереження біорізноманіття в лісах відповідно до вимог статті 85 Лісового кодексу України (а.с. 77-80).
11.12.2025 прокурор подав суду відповідь на відзив, у якій наполягає на задоволенні позовних вимог та зазначає, що у даному випадку, інтерес держави полягає у необхідності неухильного дотримання вимог законодавства в галузі охорони і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, насамперед, задля збереження національного природного надбання країни. Зокрема, в даному випадку суспільним і публічним інтересом звернення керівника Калуської окружної прокуратури до суду є захист суспільних інтересів з метою збереження охоронних зон на територіях Свічівського, Ільм`янського та Людвиківського лісництв, як національного багатства України та як джерела задоволення потреб суспільства в природних ресурсах. Окрім того, прокурор зазначає, що спірні правовідносини не є сферою вільного розсуду відповідача, оскільки імперативні приписи Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Закону України «Про Червону книгу України» покладають на обласні державні адміністрації прямий обов`язок забезпечити збереження рослин, що віднесені до Червоної книги України. Відтак, прокурор звернувся до суду в інтересах держави з метою забезпечення захисту та збереження зникаючих рослин, які належать до природних ресурсів загальнодержавного значення і потребують особливого правового режиму охорони (а.с. 87-93).
17.12.2025 відповідач подав суду заперечення на відповідь на відзив, за змістом яких представник просить відмовити у задоволенні позову та повторно зазначає, що відмова відповідача у створенні охоронної зони із зазначенням обґрунтованих зауважень та пропозицій до поданих документів, які відображені у доданому до відмови листі ДП «Ліси України» від 29.09.2023 №7967/3.1-2023 прийнята відповідно до норм чинного законодавства, зокрема Порядку створення охоронних зон для збереження біорізноманіття у лісах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №499 (а.с. 165-168).
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, встановив наступне.
Громадська організація «Українська природоохоронна група» звернулась до Івано-Франківської обласної державної (військової) адміністрації із зверненнями щодо створення охоронної зони для збереження біорізноманіття у лісах, а саме:
від 17.08.2023 №867/2023 про створення охоронної зони для збереження біорізноманіття у лісах на території кварталу 2, виділів 21, 22 (повністю) Людвиківського лісництв філії «Вигодське лісове господарство» ДП «Ліси України» (а.с. 142-151);
від 17.08.2023 №868/2023 про створення охоронної зони для збереження біорізноманіття у лісах на території кварталу 9, виділів 2, 5, 7, 8, 9, 11, 14 (повністю) Свічівського лісництва філії «Вигодське лісове господарство» ДП «Ліси України» (а.с. 125-134);
від 17.08.2023 №869/2023 про створення охоронної зони для збереження біорізноманіття у лісах на території кварталу 28, виділів 35, 39, 66, 67 (повністю) Ільм`янського лісництва філії «Вигодське лісове господарство» ДП «Ліси України» (а.с. 135-141).
Листом Івано-Франківської обласної державної (військової) адміністрації від 20.09.2023 №860/0/2-23/01-04 доведено вказані звернення до відома постійного лісокористувача ДП «Ліси України», на території якого проектується створення охоронної зони (а.с. 124).
Постійний лісокористувач ДП «Ліси України» листом від 29.09.2023 №7967/3.1-2023 надало Івано-Франківській обласній державній (військовій) адміністрації повідомлення про те, що ДП «Ліси України» вважає, що викладені у зверненні дані є неповними, недостовірними та такими, що не відповідають вимогам Порядку (у зв`язку з недостовірністю наданих автором звернення даних) (а.с. 121-123).
Оскільки надані ГО «Українська природоохоронна група» дані були недостовірними, Івано-Франківська обласна державна адміністрація листом від 03.10.2023 № 6233/9345/6-2301-049 повідомила автора звернень про відмову у створенні охоронної зони із зазначенням обґрунтованих зауважень та пропозицій до поданих документів, які відображені у доданому до відмови листі ДП «Ліси України» від 29.09.2023 №7967/3.1-2023 (а.с. 120).
У зв`язку з вищенаведеним та дізнавшись інформацію від Держлісагентства згідно листа від 28.04.2025 (а.с. 155-157), окружною прокуратурою 23.06.2025 на адресу Івано-Франківської ОДА скеровано запит про надання інформації щодо створення охоронних зон на територіях Людвиківського, Свічівського, Ільмянського лісництв (а.с. 115-117).
Згідно з відповіддю Івано-Франківської ОДА від 21.07.2025 №3975-25, адміністрацією відмовлено у створенні охоронних зон у зв`язку з неповнотою та недостовірністю наданих громадською організацією «Українська природоохоронна група» даних у зверненнях (а.с. 118-119).
Прокурор, вважаючи, що зі сторони відповідача присутня протиправна бездіяльність щодо не розроблення та затвердження паспортів охоронних зон для збереження біорізноманіття в лісах, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Суд зауважує, що природно-заповідний фонд на території України перебуває під охороною держави та є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на землі природно-заповідного фонду здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.
Суспільство та український народ як сукупність окремих суб`єктів, індивідів, людей має, з огляду на приписи статей 1, 3, 6-8, 13, 14, 41 Конституції України, конституційне право правомірно очікувати захисту суспільних інтересів у вигляді адекватної реакції держави на випадки порушення законності при вирішені питань з охорони навколишнього природного середовища, правомірно очікувати і розраховувати на те, що держава вживатиме усіх можливих законних засобів і способів для відновлення становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на біоресурси.
Прокурор, звернувшись із позовом, наголошує, що суспільним і публічним інтересом звернення керівника Калуської окружної прокуратури до суду є захист суспільних інтересів з метою збереження охоронних зони на територіях Свічівського, Ільм`янського та Людвиківського лісництв, як національного багатства України та як джерела задоволення потреб суспільства в природних ресурсах.
Проаналізувавши наведені прокурором у позовній заяві обґрунтування, суд дійшов висновку, що такі є сумісними з поняттям інтереси держави.
Суд зазначає, що згідно із статтею 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації. Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.
Відповідно до статті 13 пункту 7 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» визначено, що до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань, зокрема використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля. Місцеві державні адміністрації вирішують й інші питання, віднесені законами до їх повноважень.
Згідно із статтею 17 частиною 1 пунктом 2 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація забезпечує ефективне використання природних, трудових і фінансових ресурсів.
Відповідно до статті 16 частини 3, статті 20-4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», до компетенції обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері охорони навколишнього природного середовища належить забезпечення реалізації державної політики у сфері заповідної справи, формування, збереження та використання екологічної мережі, здійснення управління та регулювання у сфері охорони і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду України на відповідній території; участь у проведенні моніторингу стану навколишнього природного середовища; реалізація повноважень у сфері оцінки впливу на довкілля відповідно до законодавства про оцінку впливу на довкілля; затвердження за поданням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, для підприємств, установ і організацій лімітів використання природних ресурсів (крім природних ресурсів загальнодержавного значення), скидів забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище (крім скидів, що призводять до забруднення природних ресурсів загальнодержавного значення, навколишнього природного середовища за межами відповідної території); видача дозволів на викиди шкідливих речовин у навколишнє природне середовище, спеціальне використання природних ресурсів відповідно до законодавства; реалізація повноважень у сфері стратегічної екологічної оцінки відповідно до законодавства про стратегічну екологічну оцінку; вирішення інших питань у сфері охорони навколишнього природного середовища відповідно до закону.
Згідно зі статтею 1 Лісового кодексу України (далі – ЛК України), ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
Відповідно до статті 31 частини 1 пункту 8 ЛК України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території забезпечують здійснення заходів з охорони і захисту лісів, створюють охоронні зони для збереження біорізноманіття у лісах, ліквідації наслідків стихійних явищ, лісових пожеж, залучають у встановленому порядку до здійснення таких заходів населення, транспортні та інші технічні засоби та обладнання, забороняють відвідування лісів населенням і в`їзд до них транспортних засобів у період високої пожежної небезпеки в порядку, передбаченому законодавством.
Згідно із статтею 85 ЛК України збереження біорізноманіття в лісах здійснюється їх власниками та постійними лісокористувачами на генетичному, видовому, популяційному та екосистемному рівнях шляхом: створення і оголошення в установленому законом порядку на найбільш цінних лісових ділянках територій та об`єктів природно-заповідного фонду, розвитку екологічної мережі; виділення, створення і збереження об`єктів цінного генетичного фонду лісових порід (генетичних резерватів, плюсових деревостанів і дерев, колекційних лісових ділянок, лісонасінних ділянок і плантацій, дослідних та випробних культур тощо); недопущення генетичного забруднення генофондів аборигенних порід та інвазій інтродукованих видів у природні екосистеми; застосування екологічно орієнтованих способів відтворення лісів та використання лісових ресурсів; створення охоронних зон для збереження біорізноманіття у лісах - зон визначеної конфігурації (форми) та розміру, у межах яких встановлюється режим ведення лісового господарства, що забезпечує довгострокове збереження: об`єктів Червоної книги України; об`єктів, внесених до переліків рідкісних або таких, що мають особливу наукову, природоохоронну та іншу цінність, або є такими, що перебувають під загрозою зникнення, видів тварин і рослин, що підлягають особливій охороні на відповідній території; типових та унікальних природних комплексів і об`єктів; місць розмноження диких тварин; найстаріших або визначних дерев та їх груп; інших місць, важливих для збереження біорізноманіття у лісах.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно- соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовуванні в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.
За змістом пункту «ї» частини першої статті 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Відповідно до ст. 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Відповідно до частин першої та четвертої статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.
Приписами статті 25 Закону України «Про рослинний світ» визначено, що охорона рослинного світу передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження просторової, видової, популяційної та ценотичної різноманітності і цілісності об`єктів рослинного світу, охорону умов їх місцезростання, збереження від знищення, пошкодження, захист від пожеж, шкідників і хвороб, а також невиснажливе використання. Охорона рослинного світу здійснюється центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, власниками та користувачами (в тому числі орендарями) земельних ділянок, на яких знаходяться об`єкти рослинного світу, а також користувачами природних рослинних ресурсів.
Пунктами 1, 8, 10 частини першої статті 26 Закону України «Про рослинний світ» передбачено, що охорона рослинного світу забезпечується: встановленням правил і норм охорони, використання та відтворення об`єктів рослинного світу; створенням системи державного обліку та здійсненням державного контролю за охороною, використанням та відтворенням рослинного світу; встановленням юридичної відповідальності за порушення порядку охорони та використання природних рослинних ресурсів.Відповідно до статті 2 Закону України «Про червону книгу України», завданням законодавства про Червону книгу України є регулювання суспільних відносин у сфері охорони, використання та відтворення рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, занесених до Червоної книги України, з метою попередження зникнення таких видів із природи, забезпечення збереження їх генофонду.
Окрім того, згідно із статтями 3, 4 Закону України «Про червону книгу України», червона книга України є офіційним державним документом, який містить перелік рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також узагальнені відомості про сучасний стан цих видів тваринного і рослинного світу та заходи щодо їх збереження і відтворення. Червона книга України є основою для розроблення та реалізації програм (планів дій), спрямованих на охорону та відтворення рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, занесених до неї.
Об`єктами Червоної книги України є рідкісні і такі, що перебувають під загрозою зникнення, види тваринного і рослинного світу, які постійно або тимчасово перебувають (зростають) у природних чи штучно створених умовах у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони.
До Червоної книги України (рослинний світ) включаються рослини, гриби, водорості та непатогенні мікроорганізми, що не належать до тваринного світу.
Відповідно до статті 11 частини 8 Закону України «Про червону книгу України», охорона об`єктів Червоної книги України на землях лісогосподарського призначення здійснюється, у тому числі, шляхом створення охоронних зон для збереження біорізноманіття у лісах. Порядок створення охоронних зон для збереження об`єктів Червоної книги України визначається Кабінетом Міністрів України.
Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №499 «Про затвердження Порядку створення охоронних зон для збереження біорізноманіття у лісах та Порядку створення охоронних зон для збереження об`єктів Червоної книги України» затверджено Порядок створення охоронних зон для збереження біорізноманіття у лісах (далі – Порядок № 499).
Відповідно до пункту 3 Порядку №499, об`єктами охорони в охоронних зонах є, в тому числі об`єкти Червоної книги України.
Охоронні зони створюються у лісах усіх форм власності, в тому числі у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду (пункт 4 Порядку №499).
Режим охорони у межах охоронної зони повинен забезпечувати довгострокове збереження об`єктів охорони і встановлюється індивідуально для кожної охоронної зони у паспорті охоронної зони (пункт 6 Порядку №499).
Конфігурація (форма) охоронних зон може бути коловою або іншою і встановлюється індивідуально (пункт 7 Порядку №499).
Мінімальний розмір (площа) охоронної зони становить 0,001 гектара (але не менше, ніж вимоги до охоронних зон щодо окремих об`єктів Червоної книги України, визначені у додатку 2), а максимальний - визначається фактичними розмірами території, на якій розташовується об`єкт (об`єкти) охорони, для збереження якого (яких) створюється охоронна зона.
Режим охорони для охоронних зон, у межах яких охороняються об`єкти Червоної книги України (крім видів, зазначених у додатку 2), повинен відповідати таким мінімальним вимогам, зокрема для лісових екосистем - заборона суцільних рубок та кінцевого прийому поступових систем рубок, видобутку корисних копалин, зміни гідрологічного режиму (пункт 9 Порядку №499).
Згідно із додатком №2 до Порядку №499 «Мінімальні вимоги до охоронних зон щодо окремих об`єктів Червоної книги України» встановлено, що охоронна зона навколо білоцвіт літній (Leucojum aestivum L), цибулі ведмежої (Allium ursinum L.) та шафрану Гейфеля (Crocus heuffelianus Herb.) має бути радіусом не менше 50 метрів навколо однієї особини рослини з конфігурацією охоронної зони колова.
Крім того, згідно із додатком №2 до Порядку №499 підставою для скасування статусу охоронної зони є відсутність особин виду протягом 15 років.
Згідно із пунктом 10 Порядку №499, створення охоронної зони здійснюється на підставі звернення наукової установи, природоохоронного громадського об`єднання або інших заінтересованих підприємств, установ, організацій (далі - автор звернення), яке повинно містити інформацію, необхідну уповноваженому органу для розроблення паспорта охоронної зони, а саме: відомості, передбачені пунктами 1-11 паспорта охоронної зони; обґрунтування запропонованих режиму охорони та підстав для скасування статусу охоронної зони; картосхему розташування охоронної зони, в тому числі у векторному вигляді; фотоматеріали.
Звернення щодо створення охоронної зони розробляється за результатами польових обстежень та подається до уповноваженого органу. Автори звернення повідомляють постійному лісокористувачу чи власнику лісів про намір проведення польових обстежень за п`ять робочих днів до початку їх проведення.
Як вказано у пункті 11 Порядку №499, уповноважений орган протягом п`яти робочих днів з дня отримання звернення щодо створення охоронної зони доводить його до відома постійного лісокористувача або власника лісів, на території якого проектується охоронна зона, або, у разі відсутності у зверненні інформації, визначеної пунктом 10 цього Порядку, повертає звернення для доопрацювання. Постійний лісокористувач або власник лісів протягом 10 робочих днів з дня отримання звернення має право надати уповноваженому органу обґрунтовані зауваження та пропозиції для розроблення паспорта охоронної зони або повідомлення про недоцільність створення охоронної зони у зв`язку з недостовірністю наданих автором звернення даних.
У разі надання постійним лісокористувачем або власником лісів зауважень та пропозицій для розроблення паспорта охоронної зони або повідомлення про недоцільність створення охоронної зони такий паспорт охоронної зони розробляється уповноваженим органом із залученням постійного лісокористувача або власника лісів та автора звернення щодо створення охоронної зони.
Відповідно до пункту 12 Порядку №499 уповноважений орган протягом 30 календарних днів з дня отримання звернення щодо створення охоронної зони розробляє та затверджує паспорт охоронної зони, оформлений згідно з додатком 3, або повідомляє автору звернення про відмову у створенні охоронної зони через недостовірність наданих автором звернення даних із зазначенням обґрунтованих зауважень та пропозицій до поданих документів.
Уповноважений орган може здійснити виїзд на територію проектованої охоронної зони, до якого залучаються автор звернення та постійний лісокористувач чи власник лісів.
Судом встановлено, що Громадська організація «Українська природоохоронна група» звернулась до Івано-Франківської ОДА із зверненнями щодо створення охоронної зони для збереження біорізноманіття у лісах, зокрема, від 17.08.2023 №867/2023 про створення охоронної зони для збереження біорізноманіття у лісах на території кварталу 2, виділів 21, 22 (повністю) Людвиківського лісництв філії «Вигодське лісове господарство» ДП «Ліси України» (а.с. 142-151); від 17.08.2023 №868/2023 про створення охоронної зони для збереження біорізноманіття у лісах на території кварталу 9, виділів 2, 5, 7, 8, 9, 11, 14 (повністю) Свічівського лісництва філії «Вигодське лісове господарство» ДП «Ліси України» (а.с. 125-134); від 17.08.2023 №869/2023 про створення охоронної зони для збереження біорізноманіття у лісах на території кварталу 28, виділів 35, 39, 66, 67 (повністю) Ільм`янського лісництва філії «Вигодське лісове господарство» ДП «Ліси України» (а.с. 135-141).
В подальшому, опрацювавши надані у зверненнях ГО «Українська природоохоронна група» матеріали, постійний лісокористувач виявив ряд невідповідностей Порядку №499 та констатував, що вважає недоцільним створення вищевказаних охоронних зон, у зв`язку з неповнотою та недостовірністю наданих авторами звернення даних, що відповідає повноваженням наданим пунктом 11 Порядку постійному лісокористувачу (а.с. 152-154).
За таких обставин Івано-Франківська обласна державна адміністрація згідно пунктів 11, 12 Порядку №499 відмовила у створенні охоронних зон для збереження біорізноманіття у лісах у зв`язку з неповнотою та недостовірністю наданих даних у зверненнях громадської організації «Українська природоохоронна група», при цьому, суд зауважує, що відповідачем не було належно обґрунтовано неповнота та недостовірність даних вказаних автором у наведеному зверненні.
Разом з тим, суд вважає, що Івано-Франківська ОДА, як уповноважений орган, не здійснивши виїзд на територію проектованої охоронної зони з автором звернення та постійним лісокористувачем, протиправно відмовила в створенні охоронних зон. Так, на переконання суду, відповідач не вжив всіх передбачених законом заходів щодо перевірки доводів лісокористувача та щодо можливості прийняття обґрунтованого рішення і, як наслідок, безпідставно відмовив у створенні охоронних зон.
Оскільки, за приписами Закону України «Про Червону книгу України», об`єкти Червоної книги України належать до природних ресурсів загальнодержавного значення і підлягають особливій охороні на всій території України, тому питання щодо їх охорони потребує особливої уваги.
Відповідно до статей 13, 16 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією, а забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави.
Важливість та пріоритетність збереження Червонокнижних рослин, зокрема вбачається з того, що за приписами Закону України «Про Червону книгу України», об`єкти Червоної книги України належать до природних ресурсів загальнодержавного значення і підлягають особливій охороні на всій території України.
Разом з тим, не вирішення питання щодо створення охоронних зон у зонах, де ростуть рослини, що віднесені до Червоної книги України, може надалі призвести до зникнення рослин, які потребують особливого захисту та знаходяться на межі зникнення.
Процеси глобалізації та суспільних трансформацій підвищили пріоритетність збереження довкілля, а отже, потребують від України вжиття термінових заходів. Протягом тривалого часу економічний розвиток держави супроводжувався незбалансованою експлуатацією природних ресурсів, низькою пріоритетністю питань захисту довкілля, що унеможливлювало досягнення збалансованого (сталого) розвитку.
Законом України «Про Основні засади (стратегію) державної екологічної політики України на період до 2030 року» зазначено, що процеси глобалізації та суспільних трансформацій підвищили пріоритетність збереження довкілля та природніх ресурсів, а отже, потребують від України вжиття термінових заходів.
А відтак, з метою захисту державного, суспільного інтересу у збереженні зникаючих рослин, які потребують особливого правового режиму охорони, Івано-Франківська обласна державна адміністрація повинна була вжити всі необхідні заходи, що стосуються охорони об`єктів Червоної книги. Тобто, у спірних правовідносинах відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що визначені чинним законодавством, чим допустив протиправну бездіяльність.
Таким чином, оскільки судом встановлено неналежний розгляд відповідачем питання та не вжиття всіх необхідних заходів, що стосуються охорони об`єктів Червоної книги, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити шляхом визнання протиправною бездіяльності Івано-Франківської ОДА щодо неналежного розгляду питання про розроблення та затвердження паспортів охоронних зон для збереження біорізноманіття Свічівського (квартал 9, виділ 5, 7, 8, 9, 11, 14) Ільм`янського (квартал 28 виділ 35, 39, 66, 67) та Людвиківського (квартал 2, виділ 21, 22) лісництв Вигодського надлісництва філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України», а також зобов`язання відповідача повторно розглянути питання щодо розроблення та затвердження паспортів охоронних зон на території Свічівського (квартал 9, виділ 5, 7, 8, 9, 11, 14) Ільм`янського (квартал 28 виділ 35, 39, 66, 67) та Людвиківського (квартал 2, виділ 21, 22) лісництв Вигодського надлісництва філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України», відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №499 «Про затвердження Порядку створення охоронних зон для збереження біорізноманіття у лісах та Порядку створення охоронних зон для збереження об`єктів Червоної книги України».
Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на все викладене вище та виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих учасниками справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до частини другої статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов виконувача обов`язків керівника Калуської окружної прокуратури (код ЄДРПОУ 03530483, проспект Лесі Українки 16-б, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77300) до Івано-Франківської обласної державної адміністрації (код ЄДРПОУ 20567921, вул. М. Грушевського, 21, м. Івано- Франківськ, 76004), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» (код ЄДРПОУ 44768034, вул. Руставелі Шота, буд. 9А, м. Київ, 01601) в особі Філії «Карпатський лісовий офіс» (код ЄДРПОУ 45554542, вул. Собранецька, 156 м. Ужгород, Закарпатська область, 88017), Управління екології та природних ресурсів Івано-Франківської обласної державної адміністрації, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій – задовольнити частково. 
Визнати протиправною бездіяльність Івано-Франківської обласної державної адміністрації щодо неналежного розгляду питання про розроблення та затвердження паспортів охоронних зон для збереження біорізноманіття Свічівського (квартал 9, виділ 5, 7, 8, 9, 11, 14) Ільм`янського (квартал 28 виділ 35, 39, 66, 67) та Людвиківського (квартал 2, виділ 21, 22) лісництв Вигодського надлісництва філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України»/
Зобов`язати Івано-Франківську обласну державну адміністрацію (код ЄДРПОУ 20567921, вул. М. Грушевського, 21, м. Івано- Франківськ, 76004) повторно розглянути питання щодо розроблення та затвердження паспортів охоронних зон на території Свічівського (квартал 9, виділ 5, 7, 8, 9, 11, 14) Ільм`янського (квартал 28 виділ 35, 39, 66, 67) та Людвиківського (квартал 2, виділ 21, 22) лісництв Вигодського надлісництва філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України», відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №499 «Про затвердження Порядку створення охоронних зон для збереження біорізноманіття у лісах та Порядку створення охоронних зон для збереження об`єктів Червоної книги України».
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.
Учасникам справи рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя  /підпис/  Кафарський В.В.