Справа № 522/15797/25
Провадження № 1-кп/522/2069/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2026 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 106 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №12024168500000236 від 11.09.2024 року стосовно: 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- вироком Хаджибейського районного суду м. Одеси від 09.09.2025 року за ч. 1, 2 ст. 190 КК 
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,2 ст. 190 КК України, 
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора – ОСОБА_4 ,
потерпілих – ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,  ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,
представника потерпілої ОСОБА_16 – адвоката ОСОБА_17 , 
захисника – ОСОБА_18 , 
обвинуваченого – ОСОБА_3 , –

ВТАНОВИВ:
Викладення обставин кримінальних правопорушень та формулювання обвинувачень, які суд вважає доведеними. 
Встановлено, що ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи умисел на отримання незаконних прибутків, вирішив вчинити кримінальні правопорушення, направлені на заволодіння коштами шляхом обману.
Так, ОСОБА_3 в особі директора ТОВ «ВікнаДверіум», 10.05.2024, перебуваючи за місцем в офісі ТОВ «ВікнаДверіум», за адресою: м. Одеса, вул. Льва Толстого, буд. 32, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння коштами потерпілої ОСОБА_19 , шляхом обману, повідомив останній про можливість виготовлення та монтажу металопластикових вікон. З метою введення в оману потерпілої щодо дійсних незаконних намірів та задля складення позитивного враження, запропонував її укласти договір про виготовлення та монтаж металопластикових вікон, на що ОСОБА_19 , будучи введеною в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_3 , погодилася. 
В подальшому 10.05.2024, ОСОБА_3 уклав із ОСОБА_19 в офісі за адресою: м. Одеса, вул. Льва Толстого, буд. 32, договір від 10.05.2024 за № 2-01 про виготовлення та монтаж металопластикових вікон, загальною вартістю 21 300 гривень. 
Надалі, ОСОБА_19 , будучи впевненою в порядності намірів ОСОБА_3 , та не підозрюючи дійсних злочинних намірів останнього, на виконання вищевказаних домовленостей та укладеного договору № 2-01 від 10.05.2024, та будучи введеною в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_3 , добровільно передала йому грошові кошти у готівковій формі, у якості передоплати в розмірі 10 300 гривень.
Тим самим, ОСОБА_3 , шляхом обману потерпілої особи, заволодів належними ОСОБА_19 грошовими коштами в сумі 10 300 гривень, на зв`язок більше не виходив, будь-яких ремонтних робіт не виконував, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій особі матеріальну шкоду на вказану суму. 
Крім того, ОСОБА_3 в особі директора ТОВ «ВікнаДверіум», 15.06.2024 перебуваючи за місцем офісі ТОВ «ВікнаДверіум», за адресою: м. Одеса, вул. Льва Толстого, буд. 32, діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння коштами потерпілої ОСОБА_8 , шляхом обману, повідомив останній про можливість виготовлення та монтажу металопластикових вікон. З метою введення в оману потерпілої щодо дійсних незаконних намірів та задля складення позитивного враження, запропонував її укласти договір про виготовлення та монтаж металопластикових вікон, на що ОСОБА_8 , будучи введеною в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_3 , погодилася. 
В подальшому 15.06.2024, ОСОБА_3 уклав із ОСОБА_8 в своєму офісі за адресою: м. Одеса, вул. Льва Толстого, буд. 32, договір від 15.06.2024 за №11/02 про виготовлення та монтаж металопластикових вікон, загальною вартістю 44 000 гривень. 
Надалі, ОСОБА_8 будучи впевненою в порядності намірів ОСОБА_3 , та не підозрюючи дійсних злочинних намірів останнього, на виконання вище вказаних домовленостей та укладеного договору № 11/02 від 15.06.2024, та будучи введеною в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_3 , добровільно передала йому грошові кошти у готівковій формі та добровільно зі свого рахунку НОМЕР_1 на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 на загальну суму 19 000 гривень.
Тим самим, ОСОБА_3 , шляхом обману потерпілої особи, заволодів належними ОСОБА_20 грошовими коштами в сумі 19 000 гривень, на зв`язок більше не виходив, будь-яких ремонтних робіт не виконував, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій особі матеріальну шкоду на вказану суму. 
Крім того, ОСОБА_3 в особі директора ТОВ «ВікнаДверіум», 20.06.2024 в денний час доби, перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Льва Толстого, буд. 2, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння коштами потерпілої ОСОБА_21 , шляхом обману, повідомив останній про можливість виготовлення та монтажу металопластикових вікон. З метою введення в оману потерпілу щодо дійсних незаконних намірів та задля складення позитивного враження, запропонував їй укласти договір про виготовлення та монтаж металопластикових вікон, на що потерпіла, будучи введеною в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_3 , погодилась. 
Того ж дня, ОСОБА_3 , перебуваючи в своєму офісі за адресою: м. Одеса, вул. Льва Толстого, буд. 2, уклав із ОСОБА_21 договір від 22.06.2024 за № 28 про виготовлення та монтаж металопластикових вікон, загальною вартістю 34 094 гривень. При цьому, ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння коштами потерпілої шляхом обману, повідомив останній, що потрібно здійснити завдаток у розмірі 17 000 гривень, на що остання надала свою згоду, та будучи введеною в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_3 , добровільно передала йому грошові кошти у готівковій формі, у якості передоплати в розмірі 17 000 гривень. 
Надалі, в період часу з 01.07.2024 по 18.07.2024, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізовуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом обману, під час особистої зустрічі у вказаному офісі повідомив потерпілій недостовірну інформацію, про те, що необхідні додаткові грошові кошти для виконання її замовлення для проведення монтажних робіт в сумі 7000 гривень на що ОСОБА_21 надала свою згоду. При цьому потерпіла будучи впевненою в порядності намірів ОСОБА_3 , та не підозрюючи дійсних злочинних намірів останнього, на виконання вищевказаних домовленостей, та укладеного договору № 28 від 22.06.2024, та будучи введеною в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_3 , добровільно передала йому грошові кошти у готівковій формі, у якості передоплати в розмірі 7 000 гривень.
Тим самим, ОСОБА_3 , шляхом обману потерпілої, заволодів належними їй грошовими коштами в сумі 24 000 гривень, на зв`язок з потерпілою більше не виходив, будь-яких робіт не виконував, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму. 
Крім того, ОСОБА_3 в особі директора ТОВ «ВікнаДверіум», на початку 23.06.2024 перебуваючи за місцем офісі ТОВ «ВікнаДверіум», за адресою: м. Одеса, вул. Льва Толстого, буд. 32, діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння коштами потерпілої ОСОБА_10 , шляхом обману, повідомив останній про можливість виготовлення та монтажу металопластикових вікон. З метою введення в оману потерпілого щодо дійсних незаконних намірів та задля складення позитивного враження, запропонував їй укласти договір про виготовлення та монтаж металопластикових вікон, на що ОСОБА_10 , будучи введеною в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_3 , погодилася. 
В подальшому 23.06.2024, ОСОБА_3 уклав із ОСОБА_10 в своєму офісі за адресою: м. Одеса, вул Льва Толстого, буд. 32, договір від 23.06.2024 за № 16/1 про виготовлення та монтаж металопластикових вікон, загальною вартістю 7 000 гривень. 
Надалі, ОСОБА_10 , будучи впевненим в порядності намірів ОСОБА_3 , та не підозрюючи дійсних злочинних намірів останнього, на виконання вищевказаних домовленостей та укладеного договору № 16/1 від 23.06.2024, та будучи введеним в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_3 , добровільно передав йому грошові кошти у готівковій формі, у якості передоплати в розмірі 3 500 гривень.
Тим самим, ОСОБА_3 , шляхом обману потерпілої особи, заволодів належними ОСОБА_10 грошовими коштами в сумі 3 500 гривень, на зв`язок більше не виходив, будь-яких ремонтних робіт не виконував, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій особі матеріальну шкоду на вказану суму. 
Крім того, ОСОБА_3 в особі директора ТОВ «ВікнаДверіум», 23.06.2024, перебуваючи за місцем офісі ТОВ «ВікнаДверіум», за адресою: м. Одеса, вул. Льва Толстого, буд. 32, діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння коштами потерпілої ОСОБА_11 , шляхом обману, повідомив останню про можливість виготовлення та монтажу металопластикових вікон. З метою введення в оману потерпілого щодо дійсних незаконних намірів та задля складення позитивного враження, запропонував їй укласти договір про виготовлення та монтаж металопластикових вікон, на що ОСОБА_11 , будучи введеною в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_3 , погодилася. 
В подальшому 23.06.2024, ОСОБА_3 уклав із ОСОБА_11 в офісі за адресою: м. Одеса, вул. Льва Толстого, буд. 32, договір від 05.08.2024 за № 80 про виготовлення та монтаж металопластикових вікон, загальною вартістю 19 600 гривень. 
Надалі, ОСОБА_11 будучи впевненою в порядності намірів ОСОБА_3 , та не підозрюючи дійсних злочинних намірів останнього, на виконання вище вказаних домовленостей та укладеного договору № 80 від 05.08.2024, та будучи введеною в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_3 , добровільно передала йому грошові кошти у готівковій формі, у якості передоплати в розмірі 10 000 гривень.
Тим самим, ОСОБА_3 , шляхом обману потерпілої особи, заволодів належними ОСОБА_11 грошовими коштами в сумі 10 000 гривень, на зв`язок більше не виходив, будь-яких ремонтних робіт не виконував, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій особі матеріальну шкоду на вказану суму. 
Крім того, ОСОБА_3 в особі директора ТОВ «ВікнаДверіум 25.07.2024 перебуваючи за місцем офісі ТОВ «ВікнаДверіум», за адресою: м. Одеса, вул. Льва Толстого, буд. 32, діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння коштами потерпілого ОСОБА_13 , шляхом обману, повідомив останньому про можливість виготовлення та монтаж металопластикових вікон. З метою введення в оману потерпілого щодо дійсних незаконних намірів та задля складення позитивного враження, запропонував йому укласти договір про виготовлення та монтаж металопластикових вікон, на що ОСОБА_13 , будучи введеним в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_3 , погодився. 
В подальшому 25.07.2024, ОСОБА_3 уклав із ОСОБА_13 в своєму офісі за адресою: м. Одеса, вул. Льва Толстого, буд. 32, договір від 25.07.2024 за № 71 про виготовлення та монтаж металопластикових вікон, загальною вартістю 23 000 гривень. 
Надалі, ОСОБА_13 , будучи впевненим в порядності намірів ОСОБА_3 , та не підозрюючи дійсних злочинних намірів останнього, на виконання вищевказаних домовленостей та укладеного договору № 71 від 25.07.2024, та будучи введеним в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_3 , добровільно передав йому грошові кошти у готівковій формі, у якості передоплати в розмірі 13 000 гривень.
Тим самим, ОСОБА_3 , шляхом обману потерпілої особи, заволодів належними ОСОБА_13 грошовими коштами в сумі 13 000 гривень, на зв`язок більше не виходив, будь-яких ремонтних робіт не виконував, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій особі матеріальну шкоду на вказану суму. 
Крім того, ОСОБА_3 в особі директора ТОВ «ВікнаДверіум», 29.08.2024 перебуваючи за місцем офісі ТОВ «ВікнаДверіум», за адресою: м. Одеса, вул. Велика Анаутська, буд. 117, діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння коштами потерпілої ОСОБА_7 , шляхом обману, повідомив останній про можливість виготовлення та монтажу металопластикових вікон. З метою введення в оману потерпілій щодо дійсних незаконних намірів та задля складення позитивного враження, запропонував їй укласти договір про виготовлення та монтаж металопластикових вікон, на що ОСОБА_7 , будучи введеною в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_3 , погодилась. 
В подальшому 29.08.2024, ОСОБА_3 уклав із ОСОБА_7 в своєму офісі за адресою: м. Одеса, вул. Велика Анаутська, буд. 117, договір від 29.08.2024 за № 6 про виготовлення та монтаж металопластикових вікон, загальною вартістю 18 000 гривень. 
Надалі, ОСОБА_7 будучи впевненою в порядності намірів ОСОБА_3 , та не підозрюючи дійсних злочинних намірів останнього, на виконання вищевказаних домовленостей та укладеного договору № 12 від 03.09.2024, та будучи введеною в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_3 , добровільно передала йому грошові кошти у готівковій формі, у якості передоплати в розмірі 8 000 гривень, та в продовж декількох днів вона добровільно з свого рахунку НОМЕР_3 , здійснила оплату в розмірі 10 000 гривень на рахунок ТОВ «ВікнаДверіум» НОМЕР_4 АТ КБ «ПриватБанк».
Тим самим, ОСОБА_3 , шляхом обману потерпілої особи, заволодів належними ОСОБА_7 грошовими коштами в сумі 18 000 гривень, на зв`язок більше не виходив, будь-яких ремонтних робіт не виконував, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій особі матеріальну шкоду на вказану суму. 
Крім того, ОСОБА_3 в особі директора ТОВ «ВікнаДверіум», 01.09.2024 перебуваючи за місцем офісі ТОВ «ВікнаДверіум», за адресою: м. Одеса, вул. Велика Анаутська, буд. 117, діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння коштами потерпілої ОСОБА_6 , шляхом обману, повідомив останній про можливість виготовлення та монтажу металопластикових вікон. З метою введення в оману потерпілої щодо дійсних незаконних намірів та задля складення позитивного враження, запропонував їй укласти договір про виготовлення та монтаж металопластикових вікон, на що ОСОБА_6 будучи введеною в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_3 , погодилась. 
В подальшому 01.09.2024, ОСОБА_3 уклав із ОСОБА_6 в своєму офісі за адресою: м. Одеса, вул. Велика Анаутська, буд. 117, договір від 01.09.2024 за № 9 про виготовлення та монтаж металопластикових вікон, загальною вартістю 31 100 гривень. 
Надалі, ОСОБА_6 , будучи впевненою в порядності намірів ОСОБА_3 , та не підозрюючи дійсних злочинних намірів останнього, на виконання вищевказаних домовленостей та укладеного договору № 9 від 01.09.2024, та будучи введеною в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_3 , добровільно передала йому грошові кошти у готівковій формі, у якості передоплати в розмірі 21 000 гривень.
Тим самим, ОСОБА_3 , шляхом обману потерпілої особи, заволодів належними ОСОБА_6 грошовими коштами в сумі 21 000 гривень, на зв`язок більше не виходив, будь-яких ремонтних робіт не виконував, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій особі матеріальну шкоду на вказану суму. 
Крім того, ОСОБА_3 в особі директора ТОВ «ВікнаДверіум», на початку 02.09.2024 перебуваючи за місцем офісі ТОВ «ВікнаДверіум», за адресою: м. Одеса, вул. Велика Анаутська, буд. 117, діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння коштами потерпілого ОСОБА_14 , шляхом обману, повідомив останньому про можливість виготовлення та монтаж металопластикових вікон. З метою введення в оману потерпілого щодо дійсних незаконних намірів та задля складення позитивного враження, запропонував йому укласти договір про виготовлення та монтажу металопластикових вікон, на що ОСОБА_14 , будучи введеним в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_3 , погодився. 
В подальшому, 03.09.2024 ОСОБА_3 уклав із ОСОБА_14 в своєму офісі за адресою: м. Одеса, вул. Велика Анаутська, буд. 117, договір від 03.09.2024 за № 12 про виготовлення та монтаж металопластикових вікон, загальною вартістю 15 000 гривень. 
Надалі, ОСОБА_14 будучи впевненим в порядності намірів ОСОБА_3 , та не підозрюючи дійсних злочинних намірів останнього, на виконання вищевказаних домовленостей та укладеного договору № 12 від 03.09.2024, та будучи введеною в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_3 , добровільно з свого рахунку НОМЕР_5 , 03.09.2024 о 15:10 год. здійснив оплату в розмірі в повному розмірі 15000 гривень на рахунок ТОВ «ВікнаДверіум» НОМЕР_6 АТ КБ «ПриватБанк».
Тим самим, ОСОБА_3 , шляхом обману потерпілої особи, заволодів належними ОСОБА_14 грошовими коштами в сумі 15 000 гривень, на зв`язок більше не виходив, будь-яких ремонтних робіт не виконував, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій особі матеріальну шкоду на вказану суму. 
ОСОБА_3 в особі директора ТОВ «ВікнаДверіум», на початку вересня 2024, перебуваючи в своєму офісі ТОВ «ВікнаДверіум» за адресою: м. Одеса, вул. Велика Анаутська, буд. 117, діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння коштами потерпілого ОСОБА_9 , шляхом обману, повідомив останньому про можливість виготовлення та монтаж металопластикових вікон. З метою введення в оману потерпілого щодо дійсних незаконних намірів та задля складення позитивного враження, запропонував йому укласти договір про виготовлення та монтажу металопластикових вікон, на що ОСОБА_9 , будучи введеною в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_3 , погодився. 
В подальшому, 12.09.2024 ОСОБА_3 уклав із ОСОБА_9 в своєму офісі за адресою: м. Одеса, вул. Велика Анаутська, буд. 117, договір від 12.09.2024 за № 13 про виготовлення та монтаж металопластикових вікон, загальною вартістю 73 384 гривень. 
Надалі, ОСОБА_9 , будучи впевненим в порядності намірів ОСОБА_3 , та не підозрюючи дійсних злочинних намірів останнього, на виконання вищевказаних домовленостей та укладеного договору № 13 від 12.09.2024, та будучи введеним в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_3 , добровільно передав йому грошові кошти у готівковій формі, у якості передоплати в розмірі 41 000 гривень.
Тим самим, ОСОБА_3 , шляхом обману потерпілої особи, заволодів належними ОСОБА_9 грошовими коштами в сумі 41000 гривень, на зв`язок більше не виходив, будь-яких ремонтних робіт не виконував, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій особі матеріальну шкоду на вказану суму. 
Крім того, ОСОБА_3 в особі директора ТОВ «ВікнаДверіум», 04.10.2024, перебуваючи за місцем офісі ТОВ «ВікнаДверіум», за адресою: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 117, діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння коштами потерпілого ОСОБА_22 , шляхом обману, повідомив останньому про можливість виготовлення та монтажу металопластикових вікон. З метою введення в оману потерпілого щодо дійсних незаконних намірів та задля складення позитивного враження, запропонував йому укласти договір про виготовлення та монтаж металопластикових вікон, на що ОСОБА_22 , будучи введеним в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_3 , погодився. 
В подальшому 04.10.2024, ОСОБА_3 уклав із ОСОБА_22 в офісі за адресою: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 117, договір від 04.10.2024 за № 1 про виготовлення та монтаж металопластикових вікон, загальною вартістю 18 000 гривень. 
Надалі, ОСОБА_22 будучи впевненим в порядності намірів ОСОБА_3 , та не підозрюючи дійсних злочинних намірів останнього, на виконання вищевказаних домовленостей та укладеного договору № 31 від 04.10.2024, та будучи введеним в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_3 , добровільно передав йому грошові кошти у готівковій формі, у якості передоплати в розмірі 6 400 гривень. 
Тим самим, ОСОБА_3 , шляхом обману потерпілої особи, заволодів належними ОСОБА_22 грошовими коштами в сумі 6 400 гривень, на зв`язок більше не виходив, будь-яких ремонтних робіт не виконував, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій особі матеріальну шкоду на вказану суму. 
Крім того, ОСОБА_3 в особі директора ТОВ «ВікнаДверіум», на початку жовтня 2024 перебуваючи за місцем офісі ТОВ «ВікнаДверіум», за адресою: м. Одеса, вул. Велика Анаутська, буд. 117, діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння коштами потерпілої ОСОБА_16 , шляхом обману, повідомив останній про можливість виготовлення та монтажу металопластикових вікон. З метою введення в оману потерпілої щодо дійсних незаконних намірів та задля складення позитивного враження, запропонував їй укласти договір про виготовлення та монтаж металопластикових вікон, на що ОСОБА_16 будучи введеною в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_3 , погодилась. 
В подальшому 08.10.2024, ОСОБА_3 уклав із ОСОБА_16 в своєму офісі за адресою: м. Одеса, вул. Велика Анаутська, буд. 117, договір від 08.10.2024 за № 33 про виготовлення та монтаж металопластикових вікон, загальною вартістю 8 200 гривень. 
Надалі, ОСОБА_16 , будучи впевненою в порядності намірів ОСОБА_3 , та не підозрюючи дійсних злочинних намірів останнього, на виконання вищевказаних домовленостей та укладеного договору № 33 від 08.10.2024, та будучи введеною в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_3 , добровільно передала йому грошові кошти у готівковій формі, у якості передоплати в розмірі 7 000 гривень
Тим самим, ОСОБА_3 , шляхом обману потерпілої особи, заволодів належними ОСОБА_16 грошовими коштами в сумі 7 000 гривень, на зв`язок більше не виходив, будь-яких ремонтних робіт не виконував, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій особі матеріальну шкоду на вказану суму. 
Крім того, ОСОБА_3 в особі директора ТОВ «ВікнаДверіум», на початку вересня 2024, перебуваючи в офісі ТОВ «ВікнаДверіум» за адресою: м. Одеса, вул. Велика Анаутська, буд. 117, діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння коштами потерпілого ОСОБА_5 , шляхом обману, повідомив останньому про можливість виготовлення та монтаж металопластикових вікон. З метою введення в оману потерпілого щодо дійсних незаконних намірів та задля складення позитивного враження, запропонував йому укласти договір про виготовлення та монтажу металопластикових вікон, на що ОСОБА_5 , будучи введеним в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_3 , погодився. 
В подальшому 15.10.2024, ОСОБА_3 уклав із ОСОБА_5 в своєму офісі за адресою: м. Одеса, вул. Велика Анаутська, буд. 117, договір від 15.10.2024 за № 38 про виготовлення та монтаж металопластикових вікон, загальною вартістю 10 000 гривень. 
Надалі, ОСОБА_5 , будучи впевненим в порядності намірів ОСОБА_3 , та не підозрюючи дійсних злочинних намірів останнього, на виконання вищевказаних домовленостей та укладеного договору № 38 від 15.10.2024, та будучи введеним в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_3 , добровільно передав йому грошові кошти у готівковій формі, у якості передоплати в розмірі 8 000 гривень.
Тим самим, ОСОБА_3 , шляхом обману потерпілої особи, заволодів належними ОСОБА_5 грошовими коштами в сумі 8 000 гривень, на зв`язок більше не виходив, будь-яких ремонтних робіт не виконував, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій особі матеріальну шкоду на вказану суму. 
Крім того, ОСОБА_3 в особі директора ТОВ «ВікнаДверіум», 18.10.2024 перебуваючи за місцем офісі ТОВ «ВікнаДверіум», за адресою: м. Одеса, вул. Велика Анаутська, буд. 117, діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння коштами потерпілого ОСОБА_23 , шляхом обману, повідомив останньому про можливість виготовлення та монтаж металопластикових вікон. З метою введення в оману потерпілого щодо дійсних незаконних намірів та задля складення позитивного враження, запропонував йому укласти договір про виготовлення та монтаж металопластикових вікон, на що ОСОБА_23 , будучи введеним в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_3 , погодився. 
В подальшому 18.10.2024, ОСОБА_3 уклав із ОСОБА_23 в своєму офісі за адресою: м. Одеса, вул. Велика Анаутська, буд. 117, договір від 18.10.2024 за № 41 про виготовлення та монтаж металопластикових вікон, загальною вартістю 6 500 гривень. 
Надалі, ОСОБА_23 , будучи впевненим в порядності намірів ОСОБА_3 , та не підозрюючи дійсних злочинних намірів останнього, на виконання вищевказаних домовленостей та укладеного договору № 41 від 18.10.2024, та будучи введеним в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_3 , добровільно передав йому грошові кошти у готівковій формі, у якості передоплати в розмірі 6 000 гривень
Тим самим, ОСОБА_3 , шляхом обману потерпілої особи, заволодів належними ОСОБА_23 грошовими коштами в сумі 6 000 гривень, на зв`язок більше не виходив, будь-яких ремонтних робіт не виконував, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій особі матеріальну шкоду на вказану суму. 
Крім того, ОСОБА_3 в особі директора ТОВ «ВікнаДверіум», 22.10.2024 перебуваючи за місцем офісі ТОВ «ВікнаДверіум», за адресою: м. Одеса, вул. Велика Анаутська, буд. 117, діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння коштами потерпілої ОСОБА_12 , шляхом обману, повідомив останній про можливість виготовлення та монтажу металопластикових вікон. З метою введення в оману потерпілої щодо дійсних незаконних намірів та задля складення позитивного враження, запропонував їй укласти договір про виготовлення та монтаж металопластикових вікон, на що Ель ОСОБА_24 будучи введеною в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_3 , погодилась. 
В подальшому 23.10.2024, ОСОБА_3 уклав із Ель ОСОБА_24 в своєму офісі за адресою: м. Одеса, вул. Велика Анаутська, буд. 117, договір від 23.10.2024 за № 45 про виготовлення та монтаж металопластикових вікон, загальною вартістю 20 000 гривень. 
Надалі ОСОБА_12 , будучи впевненою в порядності намірів ОСОБА_3 , та не підозрюючи дійсних злочинних намірів останнього, на виконання вищевказаних домовленостей та укладеного договору № 45 від 23.10.2024, та будучи введеною в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_3 , добровільно шляхом переказу на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк», № НОМЕР_7 грошові кошти, у якості передоплати в розмірі 16 000 гривень.
Тим самим, ОСОБА_3 , шляхом обману потерпілої особи, заволодів належними ОСОБА_12 грошовими коштами в сумі 16 000 гривень, на зв`язок більше не виходив, будь-яких ремонтних робіт не виконував, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій особі матеріальну шкоду на вказану суму. 
Крім того, ОСОБА_3 в особі директора ТОВ «ВікнаДверіум», 07.11.2024 перебуваючи за місцем офісі ТОВ «ВікнаДверіум», за адресою: м. Одеса, вул. Велика Анаутська, буд. 117, діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння коштами потерпілого ОСОБА_15 , шляхом обману, повідомив останньому про можливість виготовлення та монтаж металопластикових вікон. З метою введення в оману потерпілого щодо дійсних незаконних намірів та задля складення позитивного враження, запропонував йому укласти договір про виготовлення та монтаж металопластикових вікон, на що ОСОБА_15 , будучи введеним в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_3 , погодився. 
В подальшому 07.11.2024, ОСОБА_3 уклав із ОСОБА_15 в своєму офісі за адресою: м. Одеса, вул. Велика Анаутська, буд. 117, договір від 07.11.2024, № 59 про виготовлення та монтаж металопластикових вікон, загальною вартістю 10 500 гривень. 
Надалі, ОСОБА_15 , будучи впевненим в порядності намірів ОСОБА_3 , та не підозрюючи дійсних злочинних намірів останнього, на виконання вищевказаних домовленостей та укладеного договору № 59 від 07.11.2024, та будучи введеним в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_3 , добровільно передав йому грошові кошти у готівковій формі, у якості передоплати в розмірі 6500 гривень.
Тим самим, ОСОБА_3 , шляхом обману потерпілої особи, заволодів належними ОСОБА_15 грошовими коштами у сумі 6500 гривень, на зв`язок більше не виходив, будь-яких ремонтних робіт не виконував, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій особі матеріальну шкоду на вказану суму.
Таким чином, встановлені достатні підстави вважати винним ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України за ознаками: незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство); та у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України за ознаками: незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, визнав в повному обсязі за всіма епізодами та підтвердив обставини кримінальних правопорушень, які описані в обвинувальному акті та пояснив суду, що працював на посаді директора ТОВ «Вікна Дверіум» з травня 2024 року по листопад 2024 року за адресою: м. Одеса, вул. Льва Толстого, 32 та за адресою: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 117. До офісу привозили замовлення від заводу. Склад був не його, він знаходився на Київській трасі. Щодо зазначених в обвинувальному акті робіт, вони дійсно не були ним виконанні в повному обсязі. Були інші договори, які ним виконано. Пенсіонерам знижка завжди робилась. Пояснив, що причиною вчинення кримінальних правопорушень є те, що він допустив помилку при перерахунку, а саме те, що закупка вікон та дверей виявилась дорожче ніж їх вартість за договором. Вказав, що протиправні дії були вчинені ним, з метою прибутку, оскільки на той момент у нього було скрутне матеріальне становище та була потреба в лікуванні, оскільки він учасник бойових дій та має інвалідність ІІ групи. Зазначив, що частково відшкодував завдану потерпілим шкоду, а саме потерпілій ОСОБА_10 у повному обсязі, та потерпілій ОСОБА_21 згідно рішення суду. Запевняв суд, що зобов`язується відшкодувати потерпілим спричинену шкоду. Цивільні позови визнав в повному обсязі.
При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.
Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, який суд кваліфікує за ознаками: незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство); та склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, який суд кваліфікує за ознаками: незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Мотивування прийнятого рішення. 
При визначенні мотивів призначення покарання суд керується таким.
Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.
Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання – конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18).
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.
Тому призначення покарання повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, якою, як зазначено, є не лише кара, а й виправлення засудженого. З огляду на конкретні обставини кримінального провадження, зважаючи на необхідність та доцільність застосування покарання, враховуючи суспільну небезпечність обвинуваченого, суд може, а в деяких випадках, за наявності передбачених кримінальних законом обставин, зобов`язаний звільнити обвинуваченого від покарання та від його відбування.
Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності – призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
У частині 2 ст. 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (ч. 3 ст. 75 КК України).

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .
Прокурор просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 3 років обмеження волі, за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, остаточно призначити покарання у виді 3 років позбавлення, із застосуванням положень, передбачених ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням встановивши йому іспитовий строк, та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки із застосуванням положень, передбачених ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням встановивши йому іспитовий строк. Цивільні позови в частині матеріальної шкоди просив задовольнити в повному обсязі, а в частині моральної шкоди на розсуд суду.
Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , представник потерпілої ОСОБА_16 - адвокат ОСОБА_17 підтримали прокурора, та просили суд задовольнити поданні цивільні позови. 
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 повідомила суду, що обвинуваченим було відшкодовано завдану їй шкоду в повному обсязі. 
Суд враховує наявні в матеріалах провадження заяви потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12   про розгляд справи без їх участі.
У своїй заяві потерпілий ОСОБА_15 просив суд суворо покарати обвинуваченого ОСОБА_3 .
Інші потерпілі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. 
Захисник просила суд врахувати щире каяття його підзахисного, визнання поданих цивільних позовів, часткове відшкодування завданої потерпілих шкоди, характеризуючі особу обвинуваченого дані, та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 2 років пробаційного нагляду; за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ч. 1, 4 ст. 70 КК України, остаточно призначити покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення, із застосуванням положень ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням встановивши йому іспитовий строк.
Обвинувачений підтримав захисника, просив не позбавляти його волі, щоб він мав можливість відшкодувати завдану шкоду потерпілим. 
Призначаючи покарання обвинуваченому суд, керуючись положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, з середньою освітою, особою з інвалідністю другої групи, учасник бойових дій, офіційно не працевлаштований, неодружений, проживає в Одеській області, у лікаря на наркологічному та психіатричному обліку не значиться, раніше судимий, та те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального проступку та ряду епізодів нетяжких злочинів.
Крім того, суд враховує висновок представника персоналу органу пробації, згідно якого виправлення ОСОБА_3 можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строку та не становить високої небезпеки для суспільства. 
Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.
Санкція ч. 1 ст. 190 КК України, передбачає покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або пробаційного нагляду на строк до трьох років, або обмеження волі на той самий строк
Санкція ч. 2 ст. 190 КК України, передбачає покарання у видіштрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк від одного до двох років, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.
Відповідно до ч. 3 ст. 56 КК України, громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи.
Відповідно до ч. 1 ст. 57 КК України, покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. 
Згідно ч. 1 ст. 59-1 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до осіб з інвалідністю першої і другої групи.
Згідно ч. 1 ст. 63 КК України, покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Враховуючи, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, тому не зможе сплатити штраф, громадські роботи та виправні роботи теж не можуть бути призначені обвинуваченому, оскільки він є особою з інвалідністю другої групи, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_3 необхідно для його виправлення та запобігання нових кримінальних правопорушень призначити покарання за:
- ч. 1 ст. 190 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 3 роки; 
- ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі. 
На підставі положень ст. 75 КК України, суд вважає за можливе, звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки 6 місяців. 
При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які будуть достатні для забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 та виконуватимуть виховну та превентивну функцію.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
При цьому, суд при ухваленні вироку, враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У своєму рішенні Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного суду України по справі №511/37/16- к, зазначила таке: виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Хаджибейського районного суду м. Одеси від 09.09.2025 року, більш суворим покарання за даним вироком, та остаточно призначити ОСОБА_3 , покарання у виді 3 років позбавлення волі, вважаючи, що таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. 
На підставі положень ст. 75 КК України, слід звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки 6 місяців. 
При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які будуть достатні для забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 та виконуватимуть виховну та превентивну функцію.
Таким чином, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На підставі вищезазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, справедливим, достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим та досягне своєї мети.

Цивільні позови у кримінальному провадженні. 
Згідно з частинами 1, 2 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом. Права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви до органу досудового розслідування або суду.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до вимог ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Частиною 1 статті 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
За змістом ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичній болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справа Науменко проти України).
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
1) Так, до суду надійшов цивільний позов, поданий ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь завданні кримінальним злочином збитки у сумі 18000 гривень 00 копійок та стягнення завданої кримінальним злочином моральної шкоди у сумі 10000 гривень, який потерпіла ОСОБА_7 підтримала в судовому засіданні та просила задовольнити. 
В обґрунтування вказаного позову ОСОБА_7 зазначила, що їй незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_3 було заподіяно майнову шкоду у розмірі 18000 грн., що підтверджується долученими до цивільного позову доказами, а саме: договором підряду на продаж, доставку та монтаж вікон та дверей №6 від 29.08.2024 року, укладеним з ТОВ «ВікнаДверіум»; на суму 18000 грн. 00 коп.; платіжною інструкцією №0.0.38923115241.1 від 18.09.2024 року, згідно якої платником ОСОБА_7 переведено на рахунок «ВИКНАДВЕРИУМ ТОВ», авансову суму за договором №6 від 29.08.2024 у сумі 4000 грн 00 коп.; товарний чек №6 від 06.11.2024 року на суму 18000 грн. 00 коп.; платіжною інструкцією №Р24А3477454544D6779 від 06.11.2024 року, згідно якої платником ОСОБА_7 переведено на рахунок ОСОБА_3 , грошові кошти у розмірі 5025 грн. 13 коп.; платіжною інструкцією №0.0.3902848882.1 від 23.09.2024 року, згідно якої платником ОСОБА_7 переведено на рахунок «ВИКНАДВЕРИУМ ТОВ», авансову суму за договором №6 від 29.08.2024 у сумі 1000 грн 00 коп.
Вказані збитки були заподіянні обвинуваченим ОСОБА_3 шляхом привласнення ним шахрайським шляхом та невиконання умов договору. 
В обґрунтування позову в частині стягнення моральної шкоди, ОСОБА_7 зазначила, що ОСОБА_3 завдав їй страждання у вигляді постійного почуття беззахисності та безпорадності, стресу через карність зловмисника, який привласнив її гроші. При цьому, привласнена обвинуваченим шахрайським шляхом сума є великою для неї, та вона на цей час залишилась без дверей та можливості їх встановити. 
Суд вважає, що заявлена цивільним позивачем вимога про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, суд доходить висновку, що цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про стягнення завданої злочином матеріальної шкоди в сумі 18000 гривень 00 копійок та моральної шкоди у сумі 10000 гривень 00 копійок підлягає задоволенню.
2) Також, до суду надійшов цивільний позов, поданий представником ОСОБА_16 – адвокатом ОСОБА_17 до ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_16 завданні кримінальним злочином збитки у сумі 7000 гривень 00 копійок та завданої кримінальним злочином моральної шкоди у сумі 10000 грн., який представник ОСОБА_17 підтримав у судовому засіданні та просив його задовольнити
В обґрунтування вказаного позову представник зазначив, що ОСОБА_16 незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_3 шляхом привласнення ним шахрайським шляхом коштів належних ОСОБА_16 та невиконання умов договору, було заподіяно їй майнову шкоду у розмірі 7000 грн., що підтверджується долученими до цивільного позову доказами, а саме: договором підряду на продажу, доставку та монтаж вікон та дверей №3 від 06.08.2025 року; на суму 8200 грн 00 коп.; товарним чеком №33 «ТОВ ВІКНАДВЕРІУМ» від 08.10.2024 року, в якому зазначено про внесення авансової суми за договором у сумі 7000 грн.; фотознімком оголошення про надання послуг з монтажу вікон, дверей та балконів. 
В обґрунтування позову в частині стягнення моральної шкоди, представник зазначив, що привласнена обвинуваченим ОСОБА_3 шахрайським шляхом сума коштів є дуже великою для ОСОБА_16 як пенсіонера та літньої людини, та аби не залишатися без полагодженого вікна напередодні зими, і не маючи коштів для звернення до інших виробників вікон, ОСОБА_16 була змушена взяти гроші у сестри, яка також є пенсіонеркою, на придбання нового вікна. Крім цього, моральні страждання ОСОБА_16 поглиблювались тим, що на стінах будівель міста, вона систематично бачила рекламні оголошення обвинуваченого та розуміла, що він продовжує свої шахрайські дії і далі продовжує безкарно ошукувати літніх мешканців м. Одеси, у той час , як вона не може захистити свої права та має вимолювати в обвинуваченого свої гроші. 
На підставі викладеного, суд доходить висновку, що цивільний позов представника ОСОБА_16 – адвокатом ОСОБА_17 до ОСОБА_3 про стягнення завданої злочином матеріальної шкоди в сумі 7000 гривень 00 копійок та моральної шкоди у сумі 10000 гривень 00 копійок підлягає задоволенню.
3) Так, до суду надійшов цивільний позов, поданий ОСОБА_9 до ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінальним правопорушення у сумі 41844 гривень 73 копійок та моральної шкоди у сумі 10000 грн. 00 копійок. 
ОСОБА_9 надав заяву до суду про розгляд справи без його участі.
В обґрунтування вказаного позову ОСОБА_9 зазначив, що незаконними діями обвинуваченого йому було заподіяно майнову шкоду у розмірі 41844 гривні 73 копійки, що підтверджується долученими до цивільного позову доказами, а саме: договором підряду на продажу, доставку та монтаж вікон та дверей №15 від 12.02.2024 року укладеним з ТОВ «ВікнаДверіум».; на суму 73384 грн 00 коп.; товарним чеком №13 від 12.09.2024 року, згідно якого, підписаний директором ОСОБА_3 та завірений печаткою ТОВ «ВікнаДверіум» про внесення авансового платежу у сумі 1000 доларів США.
Вказані збитки були заподіянні обвинуваченим ОСОБА_3 шляхом привласнення ним шахрайським шляхом та невиконання умов договору. 
В обґрунтування позову в частині стягнення моральної шкоди, ОСОБА_9 зазначив, що сума авансу, яку він сплатив за металопластикові вікна для нього є досить великою. Він відкладав її досить тривалий час, обмежуючи себе у всьому необхідному. Зазнав значних душевних переживань, а також перебував і досі перебуває в постійному нервовому напруженні, пов`язаним із необхідністю поновлення своїх прав через правоохоронні органи та суд. Крім того, ці обставини негативно вплинули на стан його здоров`я, він має постійні проблеми з тиском, а за постійних переживань та стресу він вимушений приймати заспокійливі ліки. Це все викликало порушення нормального режиму життя, безсоння, стрес та інші психологічні прояви, що може бути підтверджено свідченнями близьких осіб. 
Суд вважає, що заявлена цивільним позивачем вимога про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, суд доходить висновку, що цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про стягнення завданої злочином матеріальної шкоди в сумі 41844 гривні 73 копійки та моральної шкоди у сумі 10000 гривень 00 копійок підлягає задоволенню.
4) Так, до суду надійшов цивільний позов, поданий ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , в якому вона просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь завдані кримінальним правопорушенням збитки у сумі 21000 гривень 00 копійок та стягнення завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди у сумі 3000 грн. 00 копійок, який в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 підтримала та просила його задовольнити. 
В обґрунтування вказаного цивільного позову ОСОБА_6 зазначила, що їй незаконними діями обвинуваченого було заподіяно майнову шкоду у розмірі 21000 грн 00 копійок, що підтверджується долученими до цивільного позову доказами, а саме: договором підряду на продажу, доставку та монтаж вікон та дверей №9 від 01.09.2024 року, укладеним з ТОВ «ВікнаДверіум», згідно якого ОСОБА_6 було виплачено підряднику аванс в розмірі 21000 гривень 00 копійок.
Вказані збитки були заподіянні обвинуваченим ОСОБА_3 шляхом привласнення ним шахрайським шляхом та невиконання умов договору. 
В обґрунтування позову в частині стягнення моральної шкоди, ОСОБА_6 зазначила, що ОСОБА_3 завдав їй страждання у вигляді постійного почуття беззахисності та безпорадності, стресу через карність зловмисника, який привласнив її гроші. При цьому привласнена обвинуваченим шахрайським шляхом сума є великою для неї, та вона на цей час залишилась без дверей та можливості їх встановити. 
Крім цього моральні страждання ОСОБА_6 поглиблювались тим, що на стінах будівель міста, вона систематично бачила рекламні оголошення обвинуваченого та розуміла, що він продовжує свої шахрайські дії і далі продовжує безкарно ошукувати літніх мешканців м. Одеси, у той час , як вона не може захистити свої права та має вимолювати в обвинуваченого свої гроші. 
Суд вважає, що заявлена позивачем вимога про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, суд доходить висновку, що цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення завданої злочином матеріальної шкоди в сумі 21000 гривень 00 копійок та моральної шкоди у сумі 3000 гривень 00 копійок підлягає задоволенню.
5) Так, до суду надійшов цивільний позов поданий ОСОБА_11 до ОСОБА_3 в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь завдані кримінальним правопорушенням збитки у сумі 10000 гривень 00 копійок та завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди у сумі 10000 грн. 00 копійок. 
В обґрунтування вказаного позову ОСОБА_11 зазначила, що їй незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_3 було заподіяно майнову шкоду у розмірі 10000 грн 00 копійок, що підтверджується долученими до цивільного позову доказами, а саме: договором підряду на продажу, доставку та монтаж вікон та дверей №80 від 05.08.2024 року, укладеним з ТОВ «ВікнаДверіум», згідно якого ОСОБА_11 було виплачено підряднику аванс в розмірі 21000 гривень 00 копійок; накладною №80 від 05.08.2024 року, згідно якої, ОСОБА_3 від ОСОБА_11 було отримано авансовий платіж у сумі 10000 гривень 00 копійок. 
Вказані збитки були заподіянні обвинуваченим ОСОБА_3 шляхом привласнення ним шахрайським шляхом та невиконання умов договору. 
В обґрунтування цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди, ОСОБА_11 зазначила, що привласнена обвинуваченим шахрайським шляхом сума коштів була достатньо великою для неї з огляду на ретельне планування розходів по здійсненню ремонту та необхідність проходження тривалої коштовної реабілітації після операції по видаленню меніска, що врешті решт спонукало її взяти цю ж суму у 10000 гривень 00 копійок в борг у сестри для придбання дверей у іншого продавця. 
Крім того, моральні страждання ОСОБА_11 поглиблювались тим, що на стінах будівель міста та в Інтернеті вона систематично бачила рекламні оголошення обвинуваченого та розуміла, що він не припиняє свої шахрайські дії та й далі продовжує безкарно ошукувати мешканців Одеси, у той час, як вона не може захистити свої права та має вималювати у обвинуваченого свої гроші. 
Суд вважає, що заявлена цивільним позивачем вимога про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, суд доходить висновку, що цивільний позов ОСОБА_11 щодо стягнення завданої злочином матеріальної шкоди в сумі 10000 гривень 00 копійок та моральної шкоди у сумі 10000 гривень 00 копійок підлягає задоволенню.
6) Також, до суду надійшов цивільний позов, поданий ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на свою користь завдані кримінальним правопорушенням збитки у сумі 8000 гривень 00 копійок та завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди у сумі 10000 грн. 00 копійок., який потерпілий ОСОБА_5 підтримав у судовому засіданні та просив суд його задовольнити. 
В обґрунтування вказаного позову ОСОБА_5 зазначив, що йому незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_3 було заподіяно майнову шкоду у розмірі 8000 грн. 00 копійок, що підтверджується долученими до цивільного позову доказами, а саме: договором підряду на продажу, доставку та монтаж вікон та дверей №38 від 15.10.2024 року, укладеним з ТОВ «ВікнаДверіум», згідно якого замовником було внесено аванс у суму платежу у розмірі 8000 гривень 00 копійок.
Вказані збитки були заподіяні обвинуваченим ОСОБА_3 шляхом привласнення ним шахрайським шляхом та невиконання умов договору. 
В обґрунтування позову в частині стягнення моральної шкоди, ОСОБА_5 зазначив, що привласнена обвинуваченим ОСОБА_3 шахрайським шляхом сума коштів є дуже великою для нього, як для пенсіонера та літньої людини, та аби не залишитись без дверей напередодні зими і не маючи коштів для звернення до інших виробників дверей, він був змушений зробити двері самотужки, яка не є якісними. 
Крім цього моральні страждання ОСОБА_5 поглиблювались тим, що розумів, що обвинувачений продовжує свої шахрайські дії і далі продовжує безкарно ошукувати літніх мешканців м. Одеси, у той час , як він не може захистити свої права та має вимолювати в обвинуваченого свої гроші.
Суд вважає, що заявлена цивільним позивачем вимога про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, суд доходить висновку, що цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення завданої злочином матеріальної шкоди в сумі 8000 гривень 00 копійок та моральної шкоди у сумі 10000 гривень 00 копійок підлягає задоволенню.
7) Крім того, до суду надійшов цивільний позов ОСОБА_8 поданий до ОСОБА_3 в якому вона просить стягнути з ОСОБА_3 на свою користь завдані кримінальним правопорушенням збитки у сумі 19000 гривень 00 копійок та завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди у сумі 10000 грн. 00 копійок, який потерпілі ОСОБА_8 підтримала в судовому засіданні та просила суд його задовольнити. 
В обґрунтування вказаного позову ОСОБА_8 зазначила, що їй незаконними діями обвинуваченого було заподіяно майнову шкоду у розмірі 19000 грн 00 копійок, що підтверджується долученими до цивільного позову доказами, а саме: договором підряду на продажу, доставку та монтаж вікон та дверей №11/02 від 15.06.2024 року, укладеним з ТОВ «ВікнаДверіум», на суму 44000 гривень 00 копійок; заявою ОСОБА_8 від 03.08.2024 року на повернення коштів у сумі 40000 гривень за договором №11/02 від 15.06.2024 року; гарантійним листом ТОВ «ВікнаДверіум» від 23.08.2024 року на повернення авансової суми в розмірі 40000 гривень 00 копійок; фотознімками демонтованих вікон.
Вказані збитки були заподіяні обвинуваченим ОСОБА_3 шляхом привласнення ним шахрайським шляхом та невиконання умов договору. 
В обґрунтування позову в частині стягнення моральної шкоди, ОСОБА_8 зазначила, що у результаті вчинення злочинних дій ОСОБА_3 , які полягають у заволодіння її коштами шляхом обману, їй та її родині було завдано не лише матеріальних збитків, а і моральної шкоди, адже вона та її мати перебували у великій психологічній напрузі з приводу зняття вікон, де щойно було відшпакльовано всі приміщення, що проведення роботи з ремонту буде понівечено, адже розпочались дощі і вся шпаклівка могла відсиріти. Також її мати та неповнолітня донька, 2018 року народження, терпіли значні незручності, чекаючи по 4-6 годин майстрів по встановленню вікон та дверей, у приміщенні не пристосованому для проживання, так як йшов ремонт. Крім того, було витрачено багато часу та нервів на відвідування офісу ОСОБА_3 з проханням повернути кошти, що також негативно відобразилось на емоційно-психологічному стані здоров`я привласнена обвинуваченим шахрайським шляхом сума коштів є дуже великою для неї, як для пенсіонерки та літньої людини, та аби не залишитись без дверей напередодні зими і не маючи коштів для звернення до інших виробників дверей, він був змушений зробити двері самотужки, яка не є якісними. 
Суд вважає, що заявлена цивільним позивачем вимога про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, суд доходить висновку, що цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про стягнення завданої злочином матеріальної шкоди в сумі 19000 гривень 00 копійок та моральної шкоди у сумі 10000 гривень 00 копійок підлягає задоволенню.
Крім цього, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою провину та суму всіх поданих до нього цивільних позовів. 
8) До суду надійшов цивільний позов, поданий Ель ОСОБА_24 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням ухвалою Приморського районного суду від 18.09.2025 року, вказаний цивільний позов було залишено без руху, з підстав його невідповідності п.2, 4, 6, 9, 10 ч. 3 ст. 175, ч. 3 ст. 185 ЦПК України. 
У порушення п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві не зазначено повне ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) позивача, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) позивача або номер та серію її паспорта.
Крім того, у порушення вимог п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві не зазначено зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них. 
Також, в порушення вимог: п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві не зазначено про відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України в позовній заяві не зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; та п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України до позовної заяви не долучено підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
В подальшому через електронну пошту суду від потерпілої ОСОБА_25 надійшло лише уточнення до цивільного позову, однак вказані в ухвалі суду недоліки усунуто не було.
Враховуючи те, що ОСОБА_25 не усунуто недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, тому відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК, заява вважається неподаною та її слід повернути позивачу, з підстав його невідповідності вимогам ЦПК України, тому цивільний позов поданий ОСОБА_25 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, слід залишити без розгляду.
Проте суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_25 , що вона має право звернутися з відповідною позовною заявою в порядку цивільного судочинства.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.
Запобіжний захід, обраний ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 24.06.2025 року стосовно ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання, слід вважати таким, що втратив свою дію. 
Арешти у вказаному кримінальному провадженні не накладались. Судові витрати відсутні. 
Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 63, 65, 70, 75, 190 КК України, ст. 100, 127, 128, 129, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, –

УХВАЛИВ:
Визнати винним  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання за:
- ч. 1 ст. 190 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 3 (три) роки;
- ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України  ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Хаджибейського районного суду м. Одеси від 09.09.2025 року, більш суворим покарання за даним вироком, та остаточно призначити  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. 
На підставі ст. 75 КК України  ОСОБА_3  звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на 2 (два) роки 6 (шість) місяців. 
На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України ст. 76 КК України, покласти на  ОСОБА_3  наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Роз`яснити  ОСОБА_3 , що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою накладення адміністративних стягнень і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Запобіжний захід, обраний ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 24.06.2025 року стосовно  ОСОБА_3  у вигляді особистого зобов`язання, вважати таким, що втратив свою дію. 
Цивільний позов, поданий ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 18000 (вісімнадцять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок та моральної шкоди у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.
Цивільний позов, поданий представником - адвокатом ОСОБА_26 в інтересах ОСОБА_16 , до ОСОБА_3 - задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь  ОСОБА_16 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень 00 (нуль копійок) та моральної шкоди у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.
Цивільний позов, поданий ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 21000 (двадцять одна тисяча) гривень 00 (нуль) копійок та моральної шкоди у розмірі 3000 (три) тисячі гривень 00 (нуль) копійок.
Цивільний позов, поданий ОСОБА_11 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_11 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 10000 (десять) тисяча гривень 00 (нуль копійок) та моральної шкоди у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.
Цивільний позов, поданий ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 19000 (дев`ятнадцять тисяч) гривень 00 (нуль копійок) та моральної шкоди у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 (нуль копійок). 
Цивільний позов, поданий ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 41844 (сорок одна тисяча вісімсот сорок чотири тисячі) гривень 00 (нуль) копійок та моральної шкоди у розмірі 10000 (десять) тисяч гривень 00 (нуль копійок). 
Цивільний позов, поданий ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень 00 (нуль) копійок та моральної шкоди у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 (нуль копійок). 
Цивільний позов, поданий ОСОБА_12 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням – залишити без розгляду. 
Речові докази у кримінальному провадженні:
- договір підряду на продаж, доставку та монтаж вікон та дверей №31 від 04.10.2024 року на 2 аркушах;
- копію розписки ОСОБА_3 на одному аркуші;
- копію документів, що встановлюють особистість ОСОБА_8 на 1-му арк.;
- договір підряду на продаж, доставку та монтаж вікон та дверей № 11/02 від 15.06.2024 року на 3 аркушах;
- копію заяви від 05.08.2024 на одному аркуші;
- копію гарантійного листа від ТОВ «Вікнадверум» від 23.08.2024 на 1 аркуші;
- копії скріншотів переписки із ОСОБА_3 на 27 аркушах;
- копії документів, що встановлюють особистість ОСОБА_9 на 1-му арк.;
- рахунок-фактура №1 від 12.09.2024 на 1-у арк.;
- товарний чек №13 від 12.09.2024 на 1-у арк.;
- договір на продаж, доставку та монтаж вікон та дверей №13 від 12.09.2024 на 2-х арк.;
- розрахунок замовник №2 від 12.09.2024 на 3-х арк.;
- копії документів, що встановлюють особистість ОСОБА_21 на 2-х арк.;
- копію договору підряду на продаж, доставку та монтаж вікон та дверей №28 від 22.06.2024 на 3-х арк.;
- копію листу заміру до договору №28;
- копія зобов`язання про повернення боргу від 04.09.2024 на 1-му арк.;
- CD-R «LH3177 CA 06/91403 D3» компакт-диск із інформацією шо міститься в ухвалі слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_27 ;
- копію документів, що встановлюють особистість ОСОБА_5 на 1-му арк.;
- договір на продаж, доставку та монтаж вікон та дверей №38 від 15.10.2024 на 1-му арк.;
- оголошення на 1-му арк.;
- копію документів, що встановлюють особистість ОСОБА_14 на 1-му арк.;
- договір підряду на продаж, доставку, та монтаж вікон та дверей №12 від 03.09.2024 року на 1 аркуші;
- копію роздруківки платіжної квитанції КБ «Приватбанк» на одному аркуші;
- копію скріншотів із листуванням із ОСОБА_3 на 18 арк.;
- копію документів, що встановлюють особистість ОСОБА_16 на 2-х арк.;
- договір підряду на продаж, доставку та монтаж вікон та дверей №33 від 08.10.2024 на 2 аркушах;
- копію товарного чеку №33 від 08.10.2024 на одному аркуші;
- копію оголошення про надання послуг від ТОВ «Вікнадверум» на 1 аркуші;
- копію документів, що встановлюють особистість ОСОБА_12 на 2-х арк.;
- договір підряду на продаж, доставку та монтаж вікон та дверей №45 від 23.10.2024 року на 1 аркушах;
- копію документів, що встановлюють особистість ОСОБА_6 на 1-му арк.;
- договір підряду на продаж, доставку та монтаж вікон та дверей №9 від 01.09.2024 року на 1 аркушах;
- копію документів, що встановлюють особистість ОСОБА_15 на 2-х арк.;
- договір підряду на продаж, доставку та монтаж вікон та дверей №59 від 07.11.2024 року на 1 аркушах;
- розписку ОСОБА_3 про отримання грошових коштів в ОСОБА_15 на 1-х арк.;
- копію документів, що встановлюють особистість ОСОБА_23 на 3-х арк.;
- договір підряду на продаж, доставку та монтаж вікон та дверей №41 від 18.10.2024 року на 2 аркушах;
- копію договору підряду на продаж, доставку та монтаж вікон та дверей №6 від 29.08.2024 року на 2 аркушах;
- копію роздруківки платіжної квитанції КБ «Приватбанк» на 3 аркушах;
- копію скріншотів із листуванням з телефону із ОСОБА_3 на 13 арк.;
- копію товарного чеку №6 на одному аркуші;
- копія скріншоту із об`явою на сайті «ОЛХ» на трьох аркушах;
- копію документів, що встановлюють особистість ОСОБА_10 на 2-х арк.;
- копію договору підряду на продаж, доставку та монтаж вікон та дверей №16/1 від 19.06.2024 року на 3 аркушах;
- копію договору підряду на продаж, доставку та монтаж вікон та дверей №16/2 від 23.06.2024 року на 5 аркушах;
- копію накладної №16/1 на 1 аркушах;
- скріншот із об`явою на сайті «ОЛХ» на трьох аркушах;
- копію документів, що встановлюють особистість ОСОБА_11 на 2-х арк.;
- копію договору підряду на продаж, доставку та монтаж вікон та дверей №80 від 05.08.2024 на 3-х арк.;
- копію накладної №80 від 05.08.2024 на 1 арк.;
- договір підряду на продаж, доставку та монтаж вікон та дверей №01 від 10.05.2024 року на 3 аркушах, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного 
суду м. Одеси   ОСОБА_28