ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 березня 2026 року справа №200/4780/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Казначеєва Е.Г., Блохіна А.А., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року у справі № 200/4780/25 (головуючий І інстанції Троянова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 04.06.2025 року №191950029571 про відмову в призначенні пенсії за віком; зобов`язання повторно розглянути заяву від 27.05.2025 року про призначення пенсії за віком з урахуванням періоду навчання з 01.09.1982 по 06.06.1989 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 04.06.2025 року №191950029571 про відмову позивачу в призначенні пенсії;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 27.05.2025 року про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу період навчання з 01.09.1982 по 26.06.1985 року включно та з 17.06.1987 по 06.06.1989 року включно;
- в задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову через порушення норм матеріального права.
Апелянт вважає правомірним спірне рішення про відмову позивачу в призначені пенсії за віком, оскільки відсутній необхідний страховий стаж.
До страхового стажу не зараховано :
- період навчання з 01.09.1982 по 06.06.1989 згідно довідки від 26.05.2025 №79, оскільки період навчання перевищує встановлений законодавством термін. При цьому позивачем не надано уточнюючу довідку із зазначенням періоду академічної відпустки, якщо такий наявний, враховуючи те, що період навчання перетинається з періодом проходження військової служби;
- період роботи з 24.12.2001 по 29.02.2005 згідно трудової книжки серія НОМЕР_1 від 07.08.1989, оскільки має місце виправлення в наказі про звільнення. За даними індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за зазначений період дані відсутні. 
Таким чином судом помилково не враховано те, що відповідач не міг зарахувати вищевказані періоди роботи до страхового стажу позивача у зв`язку з наданням неналежно оформлених документів, що призвело до прийняття помилкового рішення.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
27.05.2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Відповідно до диплому серії НОМЕР_2 від 06.06.1989 року, позивач в 1982 вступив до Донецького політехнічного інституту, в 1989 році закінчив повний курс за спеціальністю електричні станції. Рішенням державної екзаменаційної комісії від 06.06.1989 року ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію інженера-електрика.
Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_3 від 11.07.1990 року період проходження позивачем військової служби в Збройних Силах СРСР становить з 23.06.1985 по 10.06.1987 року.
На підставі вищезазначених документів до трудової книжки позивача серії НОМЕР_4 від 07 серпня 1989 року внесено відповідні записи №1-2.
На звернення позивача щодо надання довідки про тривалість та форму здобуття освіти (денної) в Донецькому політехнічному інституті в 1982-1989 роках Державним вищим навчальним закладом “Донецький національний технічний університет надано відповідь листом від 23.05.2025 року №01-13/409, відповідно до якої у зв`язку з тимчасовою окупацією міста Донецьк, захопленням недовідомими особами будівель та споруд університету, розташованих в місті Донецьк, у адміністрації університету на теперішній час відсутній доступ до будь-якої документації університету, створеної до 03.10.2014 року. Враховуючи викладене, підтвердити навчання позивача в Донецькому політехнічному інституті неможливо.
Відповідно до довідки №19-15/471 від 24.11.2024 року, виданої т.зв. “Донецький національний технічний університет”, ОСОБА_1 , 1965 р.н., зарахований з 01.09.1982 року студентом 1 курсу денного навчання енергетичного факультету Донецького політехнічного інституту за спеціальністю “Електричні станції” (наказ №01-602 від 21.08.1982 року). З 27.06.1985 року надано академічну відпустку на період проходження військової служби в Збройних Силах СРСР (наказ №1474-03 від 30.07.1985 року). З 17.06.1987 року вважати таким, що повернувся з академічної відпустки, та враховувати студентом 4 курсу енергетичного факультету денного навчання в гр. ЕС-25а (наказ №1330-03 від 22.06.1987 року). З 31.07.1989 року відрахований зі складу студентів у зв`язку з повним курсом навчання, присвоєно кваліфікацію інженера-електрика (наказ №1045-03 від 06.06.1989 року).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 04.06.2025 року №191950029571 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 32 роки.
Рішення обґрунтовано наступним. 
Вік заявника 60, необхідний страховий стаж відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058 становить з 01 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 роки; страховий стаж особи складає 30 років 06 місяців 11 днів. При обчисленні страхового стажу не враховано: період навчання з 01.09.1982 по 06.06.1989 згідно довідки від 26.05.2025 №79, оскільки період навчання перевищує встановлений законодавством термін. Необхідно надати уточнюючу довідку, оскільки період навчання перетинається з періодом проходження військової служби. В довідці необхідно вказати період академічної відпустки; період роботи з 24.12.2001 по 29.02.2005 згідно трудової книжки серія НОМЕР_1 від 07.08.1989, оскільки має місце виправлення в наказі про звільнення. За даними індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за зазначений період дані відсутні. 
Відповідно до розрахунку стажу позивача, наданого відповідачем, до страхового стажу позивача зараховано період проходження військової служби з 28.06.1985 по 10.06.1987 року, проте не зараховано період навчання в Донецькому політехнічному інституті.
Апеляційний суд надає правову оцінку спірним правовідносинам та враховує наступне.
За ст. 5 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 року.
За статтею 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року № 637 (далі - Порядок № 637), за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, обов`язок щодо підтвердження трудового стажу на підставі відповідних довідок, покладається на особу, яка звертається із заявою про призначення пенсії, у разу відсутності у неї (особи) трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи.
За пунктами 23 та 24 Порядку №637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності). Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.
Згідно зі ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
За статтею 56 Закону України “Про пенсійне забезпечення” 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788) до стажу роботи зараховується також: д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
За ст. 5-1 Закону України “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 02.09.2014 № 1669-VII (далі – Закон № 1669) тимчасово переміщені вищі навчальні заклади, тимчасово переміщені наукові установи провадять свою діяльність у населених пунктах на підконтрольній українській владі території. Місцезнаходження тимчасово переміщених навчальних закладів, тимчасово переміщених наукових установ визначається їх засновником (засновниками) з урахуванням напрямів підготовки здобувачів вищої освіти таких закладів та регіональних потреб. Тимчасово переміщеним вищим навчальним закладам, тимчасово переміщеним науковим установам, архівні документи яких залишилися на тимчасово окупованій території або в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, дозволяється видача довідок про підтвердження трудового стажу та відомостей про періоди навчання на підставі дипломів, посвідчень, свідоцтв, довідок та інших документів, які можуть свідчити про існування таких відносин.
На виконання ст. 5-1 Закону № 1669, Державний вищий навчальний заклад “Донецький національний технічний університет” на підставі оригіналу диплома серії НОМЕР_2 від 06.06.1989 року та додатку до диплома від 05.06.1989 року, видав довідку №79 від 26.05.2025 року, якою підтвердив факт навчання позивача у Донецькому політхенічному інституті у період з 1982 по 1989 рік.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що період навчання позивача у цілях його зарахування до страхового стажу є підтвердженим належним чином.
Суд враховує, що відповідно до відомостей військового квитка серії НОМЕР_3 від 11.07.1990 року у період з 23.06.1985 по 10.06.1987 року позивач проходив військову службу.
Період військової служби відповідач зарахував частково, а саме з 28.06.1985 по 10.06.1987 року.
Щодо довідки №19-15/471 від 24.11.2024 року, виданою так званою установою “Донецький національний технічний університет”, суд враховує наступне.
Верховний Суд у постанові від 22.10.2018 у справі № 235/2357/17 підтвердив обґрунтованість врахування судами першої та апеляційної інстанцій довідок, які видані на тимчасово окупованій території, та зазначив, що до вказаних правовідносин застосуванню підлягають так звані намібійські винятки Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.
У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів.
Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах Лоізіду проти Туречиини (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), Кіпр проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та Мозер проти Республіки Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.
На думку Верховного Суду, у вказаному рішенні у виняткових випадках визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.
Таким чином, відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві або архівній установі, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення. Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.
У розрізі цієї справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 423/3544/16-а та від 11 липня 2019 року у справі № 242/1484/17.
Враховуючи викладене, позивач має право на врахування відомостей, що містяться в довідці №19-15/471 від 24.11.2024 року, виданої т.зв. “Донецький національний технічний університет” Міністерства науки і освіти російської федерації, зокрема, що періоду академічної відпустки з 27.06.1985 по 16.06.1987 року.
Оскільки до страхового стажу позивача відповідач вже зарахував період проходження військової служби з 28.06.1985 по 10.06.1987 року, зарахуванню підлягає період навчання позивача з 01.09.1982 по 26.06.1985 року та з 17.06.1987 по 06.06.1989 року.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про:
- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 04.06.2025 року №191950029571 про відмову позивачу в призначенні пенсії;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 27.05.2025 року про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу період навчання з 01.09.1982 по 26.06.1985 року включно та з 17.06.1987 по 06.06.1989 року включно.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року у справі № 200/4780/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 11 березня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: Е.Г. Казначеєв

А.А. Блохін