Справа №639/2214/26 Провадження№2-адр/639/2/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року м. Харків
Новобаварський районний суд міста Харкова у складі: 
головуючого - судді Рубіжного С.О.,
за участю секретаря судового засідання - Чубенко О.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1  про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Новобаврського районного суду міста Харкова звернулась представник  ОСОБА_1 – адвокат Бронова Юлія Георгіївна із заявою про ухвалення додаткового рішення поадміністративній справі № 639/2214/26 за позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1  про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якій просить суд ухвалити додаткове рішення, стягнути з відповідача судові витрат, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн. 
Вказана заява містить відомості про те, що документ сформовано в системі «Електронний суд».
Відповідно до ч. 1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно з ч.5 ст.143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 13 квітня 2026 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Бронової Юлії Георгіївнипро поновлення строку на подання доказів витрат на правову допомогу – задоволено.
Поновлено представнику позивача ОСОБА_1 – адвокату Броновій Юлії Георгіївністрок на подання на подання доказів витрат на правову допомогу.
Заяву представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Бронової Юлії Георгіївни про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1  про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення прийнято та призначено в судове на 21.04.2026 року о 09:45 годині в приміщенні Новобаварського районного суду міста Харкова, кабінет 7.
17 квітня 2026 року зареєстровано заперечення представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 . сформрване в системі «Електронний суд», на заяву про ухвалення додаткового судового рішення. Відповідно до якого у задоволенні заяви просили відмовити. 
В обґрунтування зазначив, Із вимогами заяви представника Позивача не погоджується оскільки витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг). 
Відповідно до положень ч.5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. 
Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Вказана позиція узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду по справі №520/7431/19. 
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Представники сторін про час та місце розгляду питання щодо розподілу судових витрат повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явились. 
В силу ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заяву про стягнення судових витрат на правничу допомогу та додані до заяви документи, заперечення відповідача приходить до наступного висновку. 
В провадженні судді Новобаварського районного суду міста Харкова Рубіжного С.О. перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1  про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.
В позовній заяві, представник позивач зазначила, що понесені позивачем витрати у зв`язку із розглядом справи та повідомила, що відповідні докази будуть подані до суду до закінчення судових дебатів у справі. 
Рішенням Новобаварського районного суду міста Харкова від 02 квітня 2026 року адміністративний позов  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1  про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення – задоволено.
Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення №451 від 06.03.2026, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП закрито.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_2  на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 532 (п`ятст тридцять дві) гривні 48 копійок.
09 квітня 2026 року зареєстрована заява про ухвалення додаткового рішення сформована в системі «Електронний суд» 08.04.2026 представником позивача Броновою Ю.Г., відповідно до якої просила поновити строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки рішення від 02.04.2026 представником позивача в електронному кабінеті отримано 05.04.2026 о 19:02 та стягнути з відповідача на коритсь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. 
10 квітня 2026 року в системі «Електронний суд» представником позивача Броновою Ю.Г. сформовані додаткові пояснення у справі. Відповідно до яких, зазначила, що у поданій позовній заяві представником Позивачем було зазначено, що докази на підтвердження витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, будуть подані до закінчення судових дебатів у справі. Разом з тим, вказане формулювання є наслідком технічної помилки та не відображає дійсної волі Позивача, яка з моменту звернення до суду полягала у реалізації права на подання таких доказів як до закінчення судових дебатів, так і протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, відповідно до абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Відповідно, прошу Суд вважати зазначене у відзиві формулювання про те, що докази на підтвердження витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, будуть подані до закінчення судових дебатів у справі – помилковим, а твердження про те, що докази на підтвердження витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду – правильним. Крім того, розгляд справи було призначено на 02 квітня 2026 року. 
Представником Позивача було подано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Водночас, у подальшому представником було прийнято рішення прибути у судове засідання особисто для безпосередньої участі у розгляді справи та подання всіх необхідних доказів. Однак у зазначений час на території міста Харкова була оголошена повітряна тривога, а також спостерігалася активність ворожих БпЛА, що створювало реальну загрозу життю та безпеці. 
За таких обставин представник Позивача об`єктивно не мав можливості з`явитися у судове засідання та подати відповідні докази, діючи добросовісно та розумно з метою збереження життя та здоров`я. 
Більше того, з огляду на безпекову ситуацію в місті, представник обґрунтовано виходив з того, що судове засідання не відбудеться та буде перенесене на іншу дату, що, відповідно, забезпечить можливість подання доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу у межах процесуальних строків. 
Таким чином, неподання відповідних доказів до закінчення судових дебатів було зумовлено об`єктивними, незалежними від волі Позивача обставинами, а також обґрунтованим очікуванням перенесення судового розгляду. При цьому Позивач не мав на меті зловживати процесуальними правами чи затягувати розгляд справи, а діяв добросовісно та в межах наданих законом процесуальних можливостей. 
Просила визнати поважними причини неподання доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів. Прийняти подані докази на підтвердження витрат на правничу допомогу. Стягнути з відповідача на користь Позивача витрати на правничу допомогу у заявленому розмірі.
Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина першастатті 16 КАС України).
Відповідно до частини першої, пунктів 1 частини третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частиною 2 ст. 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Частиною 3 ст. 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч.4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 ст. 134 КАС України).
Частиною 7статті 139 КАС Українивстановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.
При цьому при визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, що відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.04.2019року у справі №826/9047/16.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як вбачається з матеріалів справи на підтвердження судових витрат у вказаному вище розмірі 4000,00 грн., представником позивача суду надано договір про надання правової допомоги від 12.03.2026, акт приймання-передачі наданих послуг до Договору про налдання правової допомоги від 12.03.2026 від 13.03.2026, квитанцію на суму 4000,00 грн. 
Згідно п.п. 4.2, 4.3 договору від 12.03.2026 про надання правової допомоги розмір гонорару узгоджений сторонами та складає 4000,00 грн. , оплата гонорарау здійснюється в день підписання договору ( а.с. 44-45). 
Відповідно до квитанції від 12.03.2026 Адвокатьского бюро «Юлії Бронової» прийнято від ОСОБА_1 4000,00 грн., підстава п. 4.1 договору про надання правової допомоги від 12.03.2026 (а.с. 46).
Відповідно до акту прийому - передачі наданих послуг, підписаним клієнтом та адвокатом від 13.03.2024 року на суму 4 000 грн. Згідно акту адвокатським бюро було надано клієнту наступні послуги:
Надання усної консультації та роз`яснень з правових питань пов`язаних з предметом договору.
Складання, підписання та направлення до суду позовної заяви.
Вартість наданих послуг становить 4000,00 грн. (зворот а.с. 46).
При вирішенні питання про стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу, суд зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з прецедентною практикою такого заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04, п. 269).
Дослідивши заявлене обґрунтування витрат на правничу допомогу адвоката, суд дійшов висновку, що такі не відповідають критерію розумності їх розміру у співвідношенні до складності справи, а тому не можуть бути визнані судом обґрунтованими у розмірі, зазначеному позивачем.
При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг тощо.
Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.09.2019 року по справі №810/2760/17.
Суд зауважує, що предмет спору в цій справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених адвокатом процесуальних документів не є значними.
Враховуючи незначну складність категорії справи, виходячи з усталеної правової позиції у таких справах, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію реальності адвокатських витрат.
Суд також зазначає, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а ухвалив постанову від 26.06.2019, в якій сформував правову позицію, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.
Вказаний висновок Верховного Суду у відповідності до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд враховує під час вирішення такого питання.
Велика Палата Верховного Суду у постанові № 922/1964/21 від 16.06.2022 констатувала, що правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Що ж до доведення не співмірності у випадку встановлення договором фіксованого розміру гонорару інша сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Так, аналізуючи зміст наданих позивачу послуг, зазначених у акті наданих послуг, слід вказати, що такі послуги як усна консультація та розяснення з правових питань є складовими єдиного процесу щодо підготовки та складання адміністративного позову, до якого входить вивчення, аналіз, складання документів та дії технічного характеру щодо виготовлення документів, з огляду на що окреме їх виділення є необґрунтованим.
Отже, в контексті здійснення представництва інтересів позивача у даній справі, реальним результатом, який відображено у детальному описі наданих послуг, є складання позовної заяви.
Позивач ОСОБА_1 дійсно отримав правову допомогу від адвоката Юлії Бронової а тому не викликає сумнівів, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу по справі.
При цьому, дослідивши зміст позовної заяви, колегія суддів зазначає, що остання за обсягом складається з 9 сторінок, втім суті предмету позову із них стосується лише 2 сторінки з викладенням відсутності підстав обовязкового проходження медичного огляду, в іншій частині містить викладення нормативно правового регулювання.
Суд, вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.
Враховуючи встановлений фактичний обсяг наданої правничої допомоги, заперечення представника відповідача, враховуючи виконану адвокатом роботу, керуючись принципами співмірності та розумності судових витрат, критерієм реальності адвокатських витрат, а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, значення справи для сторін, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, з урахуванням вимог ч.6 ст. 134 КАС України, у розмірі 1500,00 грн..
Частиною 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 132- 135, 139, 143 КАС України –

ВИРІШИВ:

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 (одна тисячя п`ятсот) гривень 00 копійок.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження – з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Додаткове рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 . 
Відповідачі: ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .
Повне рішення складено 21.04.2026.

Суддя С.О. Рубіжний