справа № 619/544/26
провадження № 2/619/767/26

РІШЕННЯ
іменем України
06 квітня 2026 року      м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Овсяннікова В.С., за участі секретаря судового засідання Кісіль А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про стягнення майнового відшкодування у порядку регресу,-
в с т а н о в и в:
Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 з позовом про відшкодування у порядку регресу витрат, пов`язаних з пов`язаних з регламентною виплатою, яким просили стягнути з відповідача на користь МТСБУ грошові коти у розмірі 241 200 (двісті сорок одна тисяча двісті) гривень та витрати за сплату судового збору у розмірі 2 894 (дві тисячі вісімсот дев`яносто чотири) гривні 40 копійок. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 14.10.2023 року, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Renault Logan MCW» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Золочівський Шлях у м.Дергачі Харківської області зі сторони вул. Лугова у напрямку вул. 23-го Серпня, де у біля буд. 74, допустив зіткнення з велосипедисткою ОСОБА_2 , яка керувала велосипедом «Україна», котрий рухався попереду нього у попутному напрямку, внаслідок чого велосипедистка ОСОБА_2 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці дорожньо-транспортної події.
Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 28.05.2024 року у справі № 619/6112/23 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 286-1 КК України та призначено йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.
ОСОБА_3 (дочка загиблої) звернулася до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 07.07.2025 року.
Розрахунок на виплату страхового відшкодування було здійснено на підставі Наказу №3.1/24790 від 13.08.20250 року та довідки № 1 від 06.08.2025 року.
Відповідно до вимог п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV та на підставі зібраних документів МТСБУ здійснило відповідну регламентну виплату на користь доньки загиблої у ДТП ОСОБА_3 , пов`язану із втратою годувальника у розмірі 241 200 (двісті сорок одна тисяча двісті) гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №25984 від 14.08.2025 року.
Загальний розмір страхового відшкодування становить 241 200 (двісті сорок одна тисяча двісті) гривень.
На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Посилаючись на зазначене та вимоги ст. 1187, 1200, 1202 ЦК України, п. 27.1 ст.27 вищевказаного Закону, позивач просить стягнути з відповідача, як водія транспортного засобу, який спричинив ДТП та не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, на користь МТСБУ в порядку регресу суму виплаченого відшкодування у розмірі 241 200 (двісті сорок одна тисяча двісті) гривень та вирішити питання про розподіл судових витрат.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторони про інше.
Беручи до уваги, те що при відкритті провадження у справі визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні), враховуючи те, що від сторін у справі не надійшло клопотання про інший порядок розгляду, зокрема з викликом сторін в судове засідання, тому розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами та з дотриманням, визначеного ст. 275 ЦПК України строку, а саме суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідач повідомлений про наявність справи у суді, своєчасно та належним чином, про що свідчить поштовий конверт, який направлявся рекомендованим листом з повідомленням на адресу його зареєстрованого місця проживання, відзиву чи клопотання щодо розгляду справи до суду не подавав (а.с. 41-42).
У відповідності до ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений судом про розгляд вказаної справи.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Матеріали справи свідчать, що 14.10.2023 року, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Renault Logan MCW» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Золочівський Шлях у м.Дергачі Харківської області зі сторони вул. Лугова у напрямку вул. 23-го Серпня, де у біля буд. 74, допустив зіткнення з велосипедисткою ОСОБА_2 , яка керувала велосипедом «Україна», котрий рухався попереду нього у попутному напрямку, внаслідок чого велосипедистка ОСОБА_2 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці дорожньо-транспортної події.
Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 28.05.2024 року у справі № 619/6112/23 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 286-1 КК України та призначено йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років (а.с. 7-10).
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок лише в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
З доводів позивача та даних ЄЦБД МТСБУ судом встановлено, що на момент ДТП транспортний засіб марки «Renault Logan MCW» державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , не був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також водій ОСОБА_1 не був звільнений від обов`язку забезпечити відповідальність на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 10).
ІНФОРМАЦІЯ_1 дочкака загиблої - ОСОБА_3 , з метою отримання відшкодування (регламентної виплати) звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та відповідною заявою про здійснення відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника (а.с. 21-22).
На підставі наказу №3.1/24790 від 13.08.2025 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_3 » та відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IVвід 01.07.2004, МТСБУ здійснило регламентну виплату ОСОБА_3 у розмірі 241 200 (двісті сорок одна тисяча двісті) гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №25984 від 14.08.2025 року (а.с.23-25).
Оскільки з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування вищевказаної виплати, МТСБУ порушило питання про стягнення із ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з регламентною виплатою у вищевказаній сумі.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів).
Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), потерпілі (ст. 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою.
Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ, подати після виплати страхового відшкодування регресний позов (у випадку страховика до страхувальника або водія транспортного засобу, особи, яка заподіяла шкоду навмисно, підприємства, установи, організації, що відповідають за стан дороги (пункт 38.1 статті), тоді як у разі МТСБУ - до власника, водія транспортного засобу, страховика, підприємства, установи, організації, що відповідають за стан дороги, а також особи, визначеної у пункті 13.1 статті 13 цього Закону, яка причетна до ДТП (пункт 38.2. статті)).
Зазначені норми, що регулюють правовідносини щодо відшкодування шкоди, передбачають право регресу особи в разі, якщо вона відшкодувала потерпілому шкоду, завдану іншою особою в рамках деліктних правовідносин між нею та потерпілим.
При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи.
Процес стягнення в порядку регресу ґрунтується на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, а тому спори з таких зобов`язань повинні вирішуватися у загальному порядку відшкодування збитків.
Згідно п. 39.1 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.
Відповідно до пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 ст.1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Положеннями пункту 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме на статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.
Згідно із ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).
Відповідно до пункту 27.5 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За змістом ч. 2 ст. 1166 ЦК України у деліктних зобов`язаннях передбачено презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2019 року у справі №686/11256/16-ц).
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Факт настання ДТП зафіксований належним чином та відповідач, як особа, винна в дорожньо-транспортній пригоді, притягнутий до кримінальної відповідальності.
Моторне (транспортне) страхове бюро України в порядку відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого (завданої втратою годувальника), здійснило регламентну виплату, відтак МТСБУ набуло право регресної вимоги до ОСОБА_1 , як винної особи.
Правових підстав для зменшення розміру шкоди судом не встановлено та відповідачем не спростовано розміру регламентної виплати та не надано суду інших доказів, які б спростовували виплачену суму у вищевказаному розмірі.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України»).
Повно та всебічно встановивши обставини справи, проаналізувавши норми матеріального права, які підлягали застосуванню до правовідносин у цій справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування завданої шкоди у порядку регресу є обґрунтованими, а відтак позовні вимоги МТСБУ підлягають до задоволення.
Доказів на спростування позовних вимог, або заперечень, відповідач не подавав.
Щодо судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 2 894 (дві тисячі вісімсот дев`яносто чотири) гривні 40 копійок.
Керуючись ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 12, 13, 81, 141, 263, 265, 273, 280, 354 ЦПК України, ст. 23, 979, 988, 993,1166, 1167, 1187, 1188, 1191, 1194 ЦК України, ст. 22, 38, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд, -
в и р і ш и в:

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування у порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою - задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ), код ЄДРПОУ: 21647131, місцезнаходження: 02653, м. Київ, Русанівський бульвар, 8, суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 241 200 (двісті сорок одна тисяча двісті) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ), код ЄДРПОУ: 21647131, місцезнаходження: 02653, м. Київ, Русанівський бульвар, 8, понесені витрати за сплату судового збору у розмірі 2 894 (дві тисячі вісімсот дев`яносто чотири) гривні 40 копійок.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Харківського апеляційного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області.
Реквізити сторін:
Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), код ЄДРПОУ: 21647131, юридична адреса: 02653, м. Київ, Русанівський бульвар, 8, НОМЕР_2 в АТ «Укрексімбанк», м. Київ, МФО: 322313, e-mail: info@mtsbu.ua (Має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС); ;
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя В. С. Овсянніков