ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 р. 	Справа № 480/10497/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ральченка І.М.
суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г. 
за участю секретаря судового засідання Колодкіної Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.11.2025, суддя О.В. Соп`яненко, по справі № 480/10497/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АП ТЕХ БІЛОПІЛЛЯ" 
до Головного управління ДПС у Сумській області   
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АП ТЕХ БІЛОПІЛЛЯ" звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Сумській області, в якому просила суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 1037218282314 від 16.08.2024, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на 57533 грн, застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 14380 грн.
В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань дотримання вимог законодавства при виплаті доходу з джерелом походження з України на користь нерезидента компанії "PALANDED ENTERPRISES LIMITED", результати якої відображено у акті перевірки. За висновком контролюючого органу ТОВ "АП ТЕХ БІЛОПІЛЛЯ" при виплаті коштів на користь резидента Республіки Кіпр не мало права застосовувати зменшену ставку податку на доходи нерезидента у розмірі 2%, оскільки контрагент не є кінцевим отримувачем коштів, здійснював подальше перерахування "NCH Agribusiness Partners II LP" (Кайманові острови) через "AGROPROSPERIS 3 LIMITED". Позивач такі висновки вважає необґрунтованими.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АП ТЕХ БІЛОПІЛЛЯ" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 16.08.2024 № 1037218282314, яким збільшено зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на 57533 грн., застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 14380 грн.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АП ТЕХ БІЛОПІЛЛЯ" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області судові витрати на сплату судового збору у розмірі 3028 грн.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що підставою для проведення перевірки ТОВ "АП ТЕХ БІЛОПІЛЛЯ" є факт отримання інформації від компетентного органу Республіки Кіпр стосовно компанії "PALANDED ENTERPRISES LIMITED"та порушення податкового законодавства платником податків при виплаті доходу нерезиденту.
У ході перевірки встановлено, що позивач здійснював виплати доходу резиденту Республіки Кіпр "PALANDED ENTERPRISES LIMITED" у вигляді процентів за кредитними договорами. При виплаті доходу застосував пільгову ставку оподаткування у розмірі 2% на підставі положень Конвенції між урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на дохід і на приріст вартості майна.
Відповідно до отриманих від Міністерства фінансів Республіки Кіпр відомостей компанія "PALANDED ENTERPRISES LIMITED" зареєстрована у Республіці Кіпр, кінцевими бенефіціарними власниками є дві фізичні особи. "Agroprosperis 3 Limited" володіє 100% акцій та контролює "PALANDED ENTERPRISES LIMITED". Кінцевою контролюючою особою є "NCH Agribusiness Partners II LP" (Кайманові острови). Персонал компанії надається за договорами про надання послуг або аутсорсингу. Послуги глобального контролю надає офіс у Нью-Йорку. Директори "PALANDED ENTERPRISES LIMITED" отримують винагороду від пов`язаної особи, зареєстрованої на Кіпрі. Власний капітал складається з акційної премії за випуск привілейованих акцій, що підлягають погашенню. Метою випуску таких акцій є надання позик пов`язаним підприємствам та подальше перерахування процентного доходу "NCH Agribusiness Partners II LP", акціонера "Agroprosperis 3 Limited".
З фінансової звітності "PALANDED ENTERPRISES LIMITED" вбачається, що у 2017-2019 роках ним отримувались кошти у вигляді процентів за користування кредитами та часткового погашення кредитів. Отриманий дохід використовувався для погашення акцій єдиного акціонера "Agroprosperis 3 Limited". Кошти за рахунок яких надавались позики пов`язаним особам, у тому числі і українським підприємствам, є коштами компанії "NCH Agribusiness Partners II LP" . Власні кошти "PALANDED ENTERPRISES LIMITED" для цього не використовувались. Такі операції свідчать про транзит, отриманих компанією "PALANDED ENTERPRISES LIMITED" процентів від українських підприємств, через викуп акцій у "Agroprosperis 3 Limited", яка у свою чергу направляла кошти на викуп акцій у "NCH Agribusiness Partners II LP".
На переконання представника відповідача, при виплаті процентних доходів на користь "PALANDED ENTERPRISES LIMITED" позивачем безпідставно було застосовано пільгову ставку оподаткування. ТОВ "АП ТЕХ БІЛОПІЛЛЯ" утримало податок з доходу (процентів) в розмірі 2% від суми доходу контрагенту, який не є кінцевим власником коштів. Просить відмовити у задоволенні позову.
Позивач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду додаткові пояснення, в яких зазначає, що компанія "PALANDED ENTERPRISES LIMITED" є самостійною юридичною особою у групі компаній NCH, мала власний капітал для надання позик та не мала зобов`язань подальшого перераховування отриманого від позивача процентного доходу за кредитними договорами. Розмір залишку коштів на рахунках не має значення для встановлення бенефіціарного власника процентних доходів. Відповідач не наділений повноваженнями встановлення правомірності застосування компанією "AGROPROSPERIS 3 LIMITED" режиму відрахування умовних відсотків за законодавством Республіки Кіпр.
Управління діяльністю "PALANDED ENTERPRISES LIMITED" здійснюється правлінням до складу якого входять директори. Рішення про викуп акцій є дискреційним повноваженням, у 2018-2019 приймались директорами компанії. При аналізі фінансового стану відповідачем не враховано надходження коштів не лише у вигляді відсотків за користування позиками, а й повернення самих позик. Також не враховано, що отримані кошти використовувались для інвестицій, а не лише для викупу власних акцій. Ніякими доказами висновок про послідовні операції з перерахування отриманих від позивача процентів відповідач не підтвердив.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що у зв`язку із отриманням інформації та документів від компетентного органу Республіки Кіпр стосовно нерезидента "PALANDED ENTERPRISES LIMITED" відповідачем проведено перевірку позивача. За результатами перевірки відповідач дійшов висновку, що ТОВ "АП ТЕХ БІЛОПІЛЛЯ" допущено порушення п.103.2 ст.103, підпункту а) п.141.4.1, п.141.4.2, 141.4 статті 141 ПК України. Платник податків при здійсненні на користь нерезидента виплати доходів із джерелом їх походження з України не утримав податок з таких доходів за ставкою у розмірі 15 відсотків та не сплатив до бюджету під час такої виплати податок на загальну суму 57533 грн.
Відповідно до повідомлення Міністерства фінансів Республіки Кіпр компанія "PALANDED ENTERPRISES LIMITED" є резидентом Республіки Кіпр. ЇЇ кінцевими бенефіціарними власниками є дві фізичні особи, податкові агенти США. Основним видом діяльності "PALANDED ENTERPRISES LIMITED" є інвестиційно-холдингова діяльність та фінансування. Персонал компанії надається з угодою про надання послуг або аутсорсингу. Діяльність персоналу контролюється директорами та за необхідності підтримується відділом у Нью-Йорку. Оперативні рішення, пов`язані з фінансовою діяльністю, приймаються директорами компанії в рамках повсякденної діяльності, а не за погодженням та професійним керівництвом кінцевих бенефіціарів та відділу у Нью-Йорку. У зв`язку з цим письмові рішення відсутні. Директори компанії "PALANDED ENTERPRISES LIMITED" також виконують повноваження керівників ряду компаній, які входять до складу групи Аgroprosperis. Активи компанії включають інвестиції у дочірні та асоційовані підприємства та дебіторську заборгованість за позиками. Власного капіталу достатньо для прийняття ризиків. Кредити фінансуються за рахунок власного капіталу компанії, а також за рахунок позики, виданої у 2019 році дочірньому підприємству Аgroprosperis Trading 3 Limited. Отримані проценти надходили на рахунки бенефіціаром яких є "PALANDED ENTERPRISES LIMITED". Відсутні будь-які договірні або юридичні зобов`язання щодо передачі отриманих процентів іншій стороні. Компанія має повне право користуватися отриманими процентами ( т. 2 а.с. 101-104).
За наслідками перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 1037218282314 від 16.08.2024, яким збільшено ТОВ "АП ТЕХ БІЛОПІЛЛЯ" грошове зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на 57533 грн, застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 14380 грн ( т. 1 а.с. 146-147).
З копії договору позики вбачається, що його було укладено між позивачем як позичальником та "PALANDED ENTERPRISES LIMITED" як кредитором 02.03.2016. За умовами договору ТОВ "АП ТЕХ БІЛОПІЛЛЯ" отримало позику для налагодження фінансово-господарської діяльності та поповнення обігових коштів. Зобов`язалось повернути позику позивальнику та сплачувати відсотки за користування нею. Договір зареєстровано НБУ ( т. 1 а.с. 21-34). 
З копії установчого договору та статуту вбачається, що "PALANDED ENTERPRISES LIMITED" є приватним акціонерним товариством, зареєстроване на території Республіки Кіпр. (т. 1 а.с. 35-101).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення № 1037218282314 від 16.08.2024, яким збільшено ТОВ "АП ТЕХ БІЛОПІЛЛЯ" грошове зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на 57533 грн, застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 14380 грн. Суд вважає необхідним визнати його протиправним та скасувати.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 14.1.54 ст. 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.
Згідно з пп.141.4.1 ст. 141 ПК України доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами є: а) проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов`язаннями, випущеними (виданими) резидентом.
Відповідно до п.141.4.2 ст. 141 ПК України резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3 - 141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.
Таким чином, законодавством України передбачено, що оподаткуванню податком на прибуток за ставкою 15 % підлягають виплачені резидентом на користь нерезидента проценти як плата за використання коштів або товарів (робіт, послуг), отриманих у кредит.
Поряд із цим, як слідує з пункту 3.2 статті 3 ПК України якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.
Порядок застосування міжнародного договору України про уникнення подвійного оподаткування стосовно повного або часткового звільнення від оподаткування доходів нерезидентів із джерелом їх походження з України визначено ст. 103 ПК України.
Згідно з пунктами 103.1, 103.2, 103.3 статті 103 Податкового кодексу України застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.
Особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.
Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті.
Положеннями п. 103.4 ст. 103 ПК України визначено, що підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі – довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.
Відповідно до п. 103.5 ст. 103 ПК України довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.
Отже, у момент виплати доходу достатньою підставою для застосування зниженої ставки податку є наявність довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України і така довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.
Між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр укладено Конвенцію про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків та доходів від 08 листопада 2012 року, яка ратифікована - 04 липня 2013 року, дата набрання чинності для України - 07 серпня 2013 року.
Статтею 11 Конвенції передбачено, що проценти, що виникають у Договірній Державі і сплачуються резиденту іншої Договірної Держави, можуть оподатковуватись в цій іншій Державі, якщо такий резидент є особою - фактичним власником таких процентів. Однак такі проценти можуть також оподатковуватись у Договірній Державі, в якій вони виникають, і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо особа - фактичний власник процентів є резидентом іншої Договірної Держави, податок, що стягується таким чином, не повинен перевищувати 2 відсотків від загальної суми процентів.
Докладне визначення терміну «бенефіціарний власник» наведено в Коментарях до Модельної конвенції ОЕСР.
Відповідно до пункту 9 Коментарів до статті 11, вимогу щодо бенефіціарного власника додано до пункту другого статті 11 для того, щоб роз`яснити значення слів «і сплачуються резиденту», які використовуються в пункті 1. Зрозумілим є той факт, що країна джерела не зобов`язана поступатись у праві оподатковувати проценти на тій лише підставі, що проценти були сплачені саме резиденту Держави, з якою укладено міжнародний договір. Термін «фактичний власник доходу» використовується не у вузькому технічному сенсі, а розуміється в контексті та світлі завдань і цілей Конвенції, включаючи уникнення подвійного оподаткування, попередження випадків ухилення від сплати податків та уникнення оподаткування.
Пільга або звільнення від оподаткування по будь-якому із видів доходу, що надається Державою, з якої походить дохід, резиденту іншої Договірної держави з метою уникнення повністю або частково подвійного оподаткування, яке може виникнути у зв`язку із повторним оподаткуванням такого доходу Державою резиденства. Коли цей вид доходу отримує резидент Договірної Держави, що діє як агент чи номінальний отримувач, надання Державою, з якої походить дохід, такої пільги або звільнення виключно на підставі статусу безпосереднього отримувача доходу як резидента іншої Договірної Держави буде суперечити цілям та завданням Конвенції. 
Безпосередній отримувач в цій ситуації кваліфікуватиметься як резидент, однак цей статус не призводить до потенційного подвійного оподаткування, оскільки отримувач не розглядається як власник доходу для цілей оподаткування в Державі резиденства. Надання державою, з якої походить дохід, пільги або звільнення від оподаткування також буде суперечити цілям та завданням Конвенції, якщо резидент Договірної Держави, не використовуючи такі інструменти, як агентування або номінальної власності, буде діяти як проміжна ланка для іншої особи, котра фактично отримує вигоду від відповідного доходу. 
Проміжна ланка не може розглядатися як фактичний власник, якщо навіть за свого формального статусу власника, на практиці вона має досить вузькі повноваження щодо такого доходу, що надає можливість її розглядати як просту довірену особу, або управляючу особу, що діє від імені зацікавлених осіб (пункт 10 Коментарів до статті 11).
Отже, Угоди про уникнення подвійного оподаткування не можуть застосовуватися до ситуацій, коли відповідні відносини між резидентом та нерезидентом не пов`язані з фактичним веденням господарської діяльності, а дії учасників цих відносин спрямовані лише на створення зручного (пільгового) податкового режиму. Пільги за міжнародними угодами щодо уникнення подвійного оподаткування повинні відноситися лише до податкового резидента, який є дійсним одержувачем доходу.
Застосування податкових преференцій визнається неправомірним, коли сукупність угод (операцій) дозволяє зробити висновок про те, що основною їхньою метою були виведення доходу з-під оподаткування і формальне здійснення операцій з метою використання переваг за міжнародною угодою.
Результатом такої оцінки може стати перекваліфікація виплати з відповідною зміною режиму оподаткування, а також кваліфікація сукупності угод із застосуванням норм національного законодавства по виведеному з-під оподаткування доходу.
У випадках, які наводяться в Коментарях (агент, номінал, посередник тощо), безпосередній отримувач процентів не вважається бенефіціарним власником, оскільки право отримувача вільно розпоряджатись такими процентами обмежено в силу наявності договірних або інших юридичних обов`язків передати отриманий платіж іншій особі. Такий обов`язок зазвичай випливає з юридичних документів, однак також може з`ясовуватись на підставі фактів та обставин, які вказують, що по суті отримувач процентів не має право вільно розпоряджатись такими процентами.
За загальним правилом ознаками, які можуть вказувати на те, що особа-нерезидент не є кінцевим бенефіціарним власником доходу у вигляді процентів, є, зокрема:
1) відсутність фактичного самостійного здійснення господарської діяльності особою нерезидентом, яка зареєстрована в Державі, з якою Україною укладений договір про уникнення подвійного оподаткування, на відповідній території;
2) характер грошових потоків свідчить про наявність юридичних та фактичних обов`язків щодо подальшого перерахування отримуваних процентів особою-нерезидентом третій особі та відсутність у особи-нерезидента можливості самостійного прийняття рішення щодо долі отримуваного доходу та контролю щодо отримуваного доходу;
3) мінімальний часовий інтервал між: укладенням договору (видачею позики) між резидентом та особою-нерезидентом, з Державою якого укладено договір про уникнення подвійного оподаткування, а також договору (видачею позики) між останнім та третьою особою; отриманням доходу особою-нерезидентом, з Державою якого укладено договір про уникнення подвійного оподаткування, і виплатою грошових коштів третій особі;
4) відсутність диференційованих, що розрізняються умов договорів, правових документів, на підставі яких особа-нерезидент отримує дохід і в подальшому перераховує кошти;
5) вчинення дзеркальних, тобто ідентичних операцій між резидентом та особою-нерезидентом, що зареєстрована в Державі, з якою укладено договір про уникнення подвійного оподаткування, та між останнім і третьою особою;
6) фактичні ризики, пов`язані із наданням позики резиденту, несе третя особа, а не особа-нерезидент.
Отже, враховуючи зазначене правове регулювання, колегія суддів вважає, що право на застосування зменшеної ставки податку, передбачену відповідним міжнародним договором України, виникає, за умови одночасного виконання таких вимог:
- нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України;
- нерезидентом надано довідку (або її нотаріально засвідчену копію), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України;
- нерезидент є бенефіціарним власником доходу.
Для визначення особи як фактичного отримувача доходу, така особа повинна володіти не тільки правом на отримання доходу, але повинна бути і особою, яка визначає подальшу економічну долю доходу.
Тобто, коли отримувач процентів має право отримувати вигоду та визначати подальшу економічну долю доходу і не пов`язаний договірними або юридичними зобов`язаннями щодо перерахування такого доходу іншій особі, отримувач є бенефіціарним власником доходу.
Передбачені міжнародними договорами пільги зі сплати податку не можуть бути застосовані у випадку, коли нерезидент діє як проміжна ланка в інтересах іншої особи, яка фактично отримує вигоду від доходу. Зокрема, не можуть бути застосовані пільгові ставки податку у випадку, коли дохід (у рамках угоди або серії угод) з джерелом його походження з України виплачується таким чином, що нерезидент (проміжна ланка, яка має вузькі, обмежені повноваження у відношенні доходу), який претендує на отримання пільгової ставки податку з доходів у вигляді роялті, дивідендів, процентів, виплачує весь дохід (його більшу частину) іншому нерезиденту, який би не міг застосувати пільгову ставку у разі, коли б такий дохід виплачувався останньому.
В момент виплати доходу достатньою підставою для застосування зниженої ставки податку є наявність довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України і така довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.
Чинним законодавством не встановлено форми документу, що підтверджує статус контрагента як бенефіціарного власника доходу, та який повинна мати особа на момент проведення виплати.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, суди повинні враховувати, що відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що платник податків сформував дані податкового обліку необґрунтовано та з порушенням вимог податкового законодавства, або на підставі документів, які містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.
Слід зазначити, що за змістом положень зазначеної Конвенції, проценти, що виникають в одній Договірній Державі і сплачуються резиденту другої Договірної Держави, будуть оподатковуватись тільки в цій другій Державі, якщо такий резидент має фактичне право на ці проценти і підлягає оподаткуванню в цій другій Договірній Державі у відношенні цих процентів.
Термін "проценти" при використанні в цій статті означає доход від боргових вимог будь-якого виду, незалежно від іпотечного забезпечення і незалежно від володіння правом на участь у прибутках боржника, і зокрема, доход від урядових цінних паперів і доход від облігацій і боргових зобов`язань.
Термін "проценти" не буде включати ніякі доходи, які можуть розглядатись як розподіл згідно з положеннями статті 10 цієї Конвенції.
Положення пункту 1 цієї статті не застосовуються, якщо особа, що фактично має право на проценти, яка є резидентом однієї Договірної Держави, здійснює комерційну діяльність у другій Договірній Державі, в якій виникають проценти, через розташоване там постійне представництво, або здійснює в цій другій Державі незалежні особисті послуги з розташованої там постійної бази, і боргове зобов`язання, на підставі якого сплачуються проценти, дійсно відноситься до такого постійного представництва або постійної бази.
При цьому, право на застосування зменшеної ставки податку, передбачену відповідним міжнародним договором України, виникає, за умови одночасного виконання таких вимог: нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України; нерезидентом надано довідку (або її нотаріально засвідчену копію), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України; нерезидент є бенефіціарним власником доходу.
За правилами п. 103.3 ст. 103 ПК України бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу для цілей застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України до дивідендів, процентів, роялті, винагород тощо нерезидента, отриманих із джерел в Україні, вважається особа, що має право на отримання таких доходів.
При цьому бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу не може бути юридична або фізична особа, навіть якщо така особа має право на отримання доходу, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником щодо такого доходу.
Для визначення особи як фактичного отримувача доходу, така особа повинна володіти не тільки правом на отримання доходу, але повинна бути і особою, яка визначає подальшу економічну долю доходу. Тобто, коли отримувач процентів має право отримувати вигоду та визначати подальшу економічну долю доходу і не пов`язаний договірними або юридичними зобов`язаннями щодо перерахування такого доходу іншій особі, отримувач є бенефіціарним власником.
Разом з тим, чинним законодавством не встановлено форми документу, що підтверджує статус контрагента як бенефіціарного власника доходу, та який повинна мати особа на момент проведення виплати. Однак, у разі заперечення обставин щодо бенефіціарного статусу нерезидента-отримувача доходу, обов`язок доказування зворотного в силу положень Кодексу адміністративного судочинства України покладається на контролюючий орган як на суб`єкта владних повноважень.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справах №817/1045/17 та №803/1005/17, №560/8133/24.
Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що ТОВ "АП ТЕХ БІЛОПІЛЛЯ" є особою (податковим агентом), що виплатила доходи нерезиденту, який є фактичним отримувачем доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України. У зв`язку з цим позивач застосував правила міжнародного договору: Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Кіпр, що відображено у податкових деклараціях з податку на прибуток. (т. 1 а.с. 102-111)
Також, ТОВ "АП ТЕХ БІЛОПІЛЛЯ" оподаткування виплаченого нерезиденту доходу здійснювалось у зазначеному порядку на підставі сертифікатів, виданих податковим управлінням Нікосії Міністерства фінансів Республіки Кіпр. З копій сертифікатів вбачається, що компанія "PALANDED ENTERPRISES LIMITED" є резидентом Республіки Кіпр відповідно до Конвенції про уникнення подвійного оподаткування між Республікою Кіпр та Україною. Прибутки, отримані нею з будь-яких джерел підлягають оподаткуванню у Республіці Кіпр ( т. 1 а.с. 112-120).
Колегія суддів дослідивши копії статуту "PALANDED ENTERPRISES LIMITED", встановила, що "PALANDED ENTERPRISES LIMITED" утворена у формі приватного акціонерного товариства. Акціонерний капітал складається зі звичайних акцій та привілейованих акцій, які підлягають викупу. Компанія має право викупити привілейовані акції без одержання дозволу держателей таких акцій шляхом надсилання письмового повідомлення за 5 робочих днів до дня викупу. Акціонери беруть участь в управлінні компанією шляхом голосування на загальних зборах. Управління діяльністю компанії здійснюється радою директорів.
З наведеного вбачається, що кредитор позивача - приватне акціонерне товариство "PALANDED ENTERPRISES LIMITED" є самостійною юридичною особою. Управління товаристовом здійснюється зборами акціонерів та радою директорів. Саме органи управління компанією уповноважені приймати рішення про розподіл отриманих прибутків, у тому числі і для викупу привілейованих акцій. Зі змісту статуту вбачається, що такий викуп проводиться саме за рішенням компанії без отримання згоди держателя акцій. Відповідачем не спростовано той факт, що саме безпосередній кредитор "PALANDED ENTERPRISES LIMITED" має право розпоряджатися на власний розсуд коштами, отриманими від позичальника ТОВ "АП ТЕХ БІЛОПІЛЛЯ" у вигляді відсотків за користування кредитом.
Крім того, цей факт підтверджується повідомленням Міністерства фінансів Республіки Кіпр, на яке посилається відповідач. За змістом цього повідомлення, яке наведено вище, саме "PALANDED ENTERPRISES LIMITED" є власником та має право розпоряджатися коштами, які отримані від позивача за у вигляді відсотків за договором позики. Відсутні будь-які зобов`язання перерахування коштів іншій особі. 
Твердження ж відповідача про те, що "PALANDED ENTERPRISES LIMITED" не є бенефіціарним власником зазначених коштів, є їх транзитером і зобов`язане перераховувати їх іншій особі прямо суперечить наведеному повідомленню Міністерства фінансів Республіки Кіпр (т. 2 а.с. 101-104). Відповідачем не надано ніяких доказів того, що рішення про викуп акцій приймалось не органами управління компанії, а іншими суб`єктами, зокрема "NCH Agribusiness Partners II LP".
При цьому, наявність вітки корпоративної мережі жодним чином не свідчить про те, що створені компанії, зокрема й "PALANDED ENTERPRISES LIMITED", не є самостійними учасниками відповідного ринку послуг.
У постанові від 21.03.2018 у справі №803/1005/17 Верховний Суд відзначив, що чинним законодавством не передбачено ні уповноваженого органу, ні форми звітності, на підставі яких резидент міг би документально підтвердити фактичне право на одержання доходу (статус бенефіціарного власника). Водночас у разі заперечення обставин щодо бенефіціарного власника, обов`язок доказування зворотного в силу положень Кодексу адміністративного судочинства України покладається на контролюючий орган як на суб`єкта владних повноважень.
В іншій постанові від 19.03.2025 у справі №560/8133/24 Верховний Суд аналізуючи подібні правовідносини, зазначив, що" відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду цієї справи не довів, що «АГРОПРОСПЕРІС 2 ЛІМІТЕД» не має повноважень визначати подальшу економічну долю такого доходу у вигляді відсотків тобто не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем доходу, а з наданих позивачем доказів, що наявні в матеріалах справи, не вбачається, що вказана компанія має будь-які зобов`язання щодо подальшого перерахування отриманого доходу (його більшої частини) іншому нерезиденту, як відсутні і будь-які обмеження щодо самостійного визначення подальшої економічної долі вказаного доходу. Суд погодився з висновком судів попередніх інстанцій про необґрунтованість доводів контролюючого органу, що нерезидент - ATS AGRIBUSINESS INVESTMENTS LIMITED, Кіпр не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу у вигляді процентів за користування позикою, а відтак і безпідставність доводів контролюючого органу, щодо необхідності оподаткування виплаченого вказаній компанії доходу у вигляді відсотків за загальним правилом в розмірі 15%."
Положеннями частин першої, другої статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Колегія суддів також зауважує, що повноваження щодо витребування, дослідження й аналізу первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, обов`язкових платежів, порушення інших вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, з метою визначення сум грошових зобов`язань та штрафних санкцій, є дискреційними повноваженнями і виключною компетенцією останніх. Своєю чергою, завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в справедливому, неупередженому та своєчасному вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, інакше було б порушено принцип поділу влади.
Отже, саме відповідач в межах реалізації покладених на нього функцій (ст.ст. 19-1, 75, 85 ПК України) уповноважений отримувати від платників податків у порядку, визначеному законодавством, документи про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, за результатами аналізу яких реалізує компетенцію в частині визначення сум грошових зобов`язань у порядку, визначеному пунктом 54.3 статті 54 ПК України.
Натомість адміністративний суд аналізує рішення контролюючого органу, ухвалене за результатами означених заходів на предмет його відповідності критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.
Суд першої інстанції вірно звернув увагу, що аналіз фінансових показників діяльності "PALANDED ENTERPRISES LIMITED" відповідачем зроблено лише на підставі даних, отриманих від Міністерства фінансів Республіки Кіпр. При цьому в акті перевірки відсутні відомості про дослідження первинних документів, зокрема щодо правовідносин між "PALANDED ENTERPRISES LIMITED" та іншими особами, на які вказує відповідач.
Колегія суддів зазначає, що відповідач неодноразово вказує на пов`язаність осіб, як аргумент відсутності в "PALANDED ENTERPRISES LIMITED" статусу бенефіціарного власника доходу. 
Така аргументація контролюючого органу є помилковою, оскільки наявність вітки корпоративної мережі жодним чином не свідчить про те, що створені компанії, зокрема й "PALANDED ENTERPRISES LIMITED", - не є самостійними учасниками відповідного ринку послуг. 
Структурування бізнес моделі груп компаній є виключною компетенцією акціонерів (бенефіціарів) такої групи. Податковий кодекс України не містить такої підстави для спростування статусу бенефіціарного власника доходу як наявність зв`язку між компаніями, наявність спільних бенефіціарів, пов`язаності компаній, структурування активів між компаніями тощо. Для встановлення наявності чи відсутності статусу бенефіціарного (фактичного) отримувача (власника) доходу пов`язаність осіб та корпоративна структура правового значення не має.
Аналогічну позицію викладено у постанові Верховного Суду від 24.06.2025 у справі №120/10439/24.
Колегія суддів вважає, що аргументи контролюючого органу, що нерезидент "PALANDED ENTERPRISES LIMITED", Кіпр, не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу у вигляді процентів за користування позикою та щодо необхідності оподаткування виплаченого вказаній компанії доходу у вигляді відсотків за загальним правилом в розмірі 15% є необгрунтованими.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що податкове повідомлення-рішення № 1037218282314 від 16.08.2024, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на 57533 грн, застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 14380 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.
Подібного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27.10.2025 року у справі № 120/7999/24.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 по справі № 480/10497/24 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області - залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 по справі № 480/10497/24 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	В.В. Катунов   З.Г. Подобайло   	
Постанова складена в повному обсязі 26.03.26.