РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2026 року	м. Рівне	№460/10086/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Максимчука О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про скасування податкового повідомлення-рішення, 
В С Т А Н О В И В:
1. Стислий виклад позицій учасників справи
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду (далі - суд) з адміністративним позовом (позовною заявою) до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення № 4462/17000705-22 від 12.03.2025 про застосування штрафних (фінансових) санкцій та або пені, за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в сумі 152133,00 грн.
Свій позов позивач обґрунтовує тим, що ГУ ДПС у Рівненській області проведено фактичну перевірку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якої встановлено порушення позивачем п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та на підставі акту фактичної перевірки від 29.01.2025 №2162/Ж5/17-00-07-05-17/ НОМЕР_1 ГУ ДПС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення №4462/17000705-22 від 12.03.2025, яким до позивача застосовано фінансові санкції на загальну суму 152133,00 гривень. Позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та зазначає, що фактична перевірка призначена за відсутності законних на те підстав та що він не є суб`єктом фінансової відповідальності, оскільки не здійснював господарську діяльність за місцем проведення фактичної перевірки, зокрема за адресою АДРЕСА_1 . З огляду на вказане позивач просить позовні вимоги задовольнити повністю.
Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та подав до суду свій відзив, де заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач зазначає, що проведеною фактичною перевіркою магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено непроведення розрахункових операцій через РРО на загальну суму 2950,0 грн. (в тому числі сума контрольно-розрахункової операції), товарів, які належать ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність менеджера від 01.01.2025, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та менеджером з продажу ОСОБА_2 , якою проводилися розрахункові операції у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того зазначає, що в ході перевірки встановлено порушення ведення порядку встановленого законодавством обліку товарних записів за місцем їх реалізації, а саме на початок та протягом проведення фактичної перевірки не надано документів у паперовій або електронній формі, що підтверджують облік та походження товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться на місці їх реалізації на загальну суму 149183, 00 грн відповідно до акту зняття залишків товарів, а також встановлено незабезпечення можливості здійснення безготівкових розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за продані товари та допущення до роботи працівника без належного оформлення з ним трудових відносин, а саме функції продавця-консультанта у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , виконувала ОСОБА_2 , без відповідного трудового договору. 
Щодо доводів позивача про нездійснення ним господарської діяльності за адресою проведення фактичної перевірки стверджує, що згідно відкритих джерел мережі інтернет, торгова марка «Patifon» зареєстровано 26.06.2017, власником такої торгової марки є ОСОБА_1 , крім того під час фактичної перевірки особою, що здійснювала розрахункові операції було надано договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність менеджера від 01.01.2025, який укладено між ФОП ОСОБА_1 та менеджером з продажу ОСОБА_2 , якою і проведено розрахункову операцію. Зазначене, на думку відповідача, підтверджує здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 за адресою проведення фактичної перевірки, а саме АДРЕСА_1 . Відтак відповідач вважає, що належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваного податково повідомлення-рішення позивачем не спростовано, а тому просить відмовити у задоволенні позову повністю.
Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив та подав до суду свою відповідь на відзив, у якій позивачем викладено свої заперечення проти відзиву. В обґрунтування заперечень на відзив зазначає, що ОСОБА_1 уклав 15 ліцензійних договорів на використання торгової марки “Patifon”, де згідно умов ліцензійного договору Ліцензіар не несе відповідальності перед продавцями, користувачами або третіми особами за: якість товарів/послуг, що продаються продавцями, доставку їх в обумовлений термін; відповідність придбаних товарів, очікуванням та/або вимогам покупця; виконання Ліцензіатом своїх зобов`язань по доставці товарів, їх повернення або заміни тощо; виконання гарантійних зобов`язань перед покупцями за придбаними товарами; відповідність діяльності Ліцензіата вимогам законодавства України; виконання своїх зобов`язань по оплаті замовлених товарів. Зауважує, що долучені з відкритих джерел мережі докази того, що магазин “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” за адресою АДРЕСА_1 є мережевим магазином, а також розрахунковий чек, виданий продавцем, де зазначено «мережа магазинів “Patifon” м. Костопіль 29.01.2025 року 16:32:22 товар відпустив: Карина Я» жодним чином не підтверджують ведення господарської діяльності саме ФОП ОСОБА_1 у вищезазначеному магазині, з огляду на укладені позивачем ліцензійні договори на використання торгової марки “Patifon”. Зауважує на інформації, розташованої в куточку споживача в магазині за адресою: АДРЕСА_1 , де зазначено, що підприємницьку діяльність саме в магазині “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” за адресою: АДРЕСА_1 здійснює ОСОБА_3 . З огляду на вказане, вважає позовні вимоги обґрунтованими та просить суд позов задовольнити в повному обсязі.
2. Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.
Позовна заява подана до суду 11.06.2025 у паперовій формі безпосередньо через канцелярію суду, надійшла до суду і була зареєстрована в автоматизованій системі діловодства суду 11.06.2025.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2025 визначено суддю Максимчука О.О. головуючим суддею (суддею-доповідачем) з розгляду справи за вказаною позовною заявою.
Ухвалою від 16.06.2025 суд прийняв вказану позовну заяву до розгляду і відкрив провадження в адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати одноособово суддею за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановив відповідачам строк подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та у строк, встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі, подав 01.07.2025 до суду відзив, у якому відповідач виклав свої заперечення проти позову.
Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив відповідача та подав 08.07.2025 до суду свою відповідь на відзив, у якій позивачем викладено свої заперечення проти відзиву.
16.07.2025 на адресу суду від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі.
30.07.2025 на адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення у справі.
Позивач 30.07.2025 звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та з заявою про виклик свідків.
Ухвалами від 06.08.2025 суд відмовив у задоволенні клопотань позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та про виклик свідків.
На момент розгляду справи по суті і ухвалення судом цього рішення інші заяви, клопотання від учасників справи до суду не надійшли, а також суд не здійснював інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).
З урахуванням вимог частини 4 статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. 
3. Встановлені судом обставини справи та зміст спірних правовідносин.
Розглянувши наявні у справі матеріали, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги і заперечення, дослідивши подані сторонами письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, що враховані судом при вирішення спору по суті.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , зареєстрований в установленому законом порядку 06.03.2023, номер запису 2010350000000272065. Видами діяльності позивача за КВЕД є: 47.42 Роздрібна торгівля телекомунікаційним устаткованням у спеціалізованих магазинах (основний); 47.54 Роздрібна торгівля побутовими електротоварами в спеціалізованих магазинах; 47.43 Роздрібна торгівля в спеціалізованих магазинах електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 62.09 Інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем; 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; 47.41 Роздрібна торгівля комп`ютерами, периферійним устаткованням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах; 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет; 95.12 Ремонт обладнання зв`язку.
Наказом Головного управління ДПС у Рівненській області від 22.01.2025 №257-п «Про проведення фактичної перевірки магазину «Patifon» за адресою: АДРЕСА_1 » з метою перевірки: дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, ведення касових операцій, наявності свідоцтв, ліцензій, у тому числі на виробництво, обіг та зберігання підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80, керуючись статтею 20, підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, пунктом 80.8 статті 80, пунктом 82.3 статті 82 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) призначено провести фактичну перевірку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 з 27 січня 2025 року терміном 10 діб.
29.01.2025 Головне управління ДПС у Рівненській області провело фактичну перевірку господарської одиниці, а саме магазину Patifon» за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якої складено акт (довідка) фактичної перевірки за реєстраційним номером №2162/Ж5/17-00-07-05-17/3134119291 від 29.01.2025 (№000081).
Відповідно до висновків акту (довідки) фактичної перевірки встановлено порушення п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР, зокрема:
- перевіркою встановлено непроведення розрахункових операцій через РРО на загальну суму 2950,0 грн. (в тому числі сума контрольно-розрахункової операції), товарів, які належать ФОП ОСОБА_1 ; 
- встановлено порушення ведення порядку встановленого законодавством обліку товарних записів за місцем їх реалізації, а саме на початок та протягом проведення фактичної перевірки не надано документів у паперовій або електронній формі, що підтверджують облік та походження товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться на місці їх реалізації на загальну суму 149183,00 грн відповідно до акту зняття залишків товарів; 
- встановлено незабезпечення можливості здійснення безготівкових розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за продані товари, банківський платіжний термінал; 
- встановлено факт допущення до роботи працівника без належного оформлення з ним трудових відносин, а саме функції продавця-консультанта у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , виконувала ОСОБА_2 , без відповідного трудового договору.
Відповідно до акту №145/Ж6/17-00-07-05-18 від 30.01.2025 відмови від підписання та отримання акта фактичної перевірки, продавець-консультант ОСОБА_2 , ознайомившись з актом перевірки відмовився від надання пояснень, від підписання та отримання одного примірника акта.
На підставі акта перевірки №2162/Ж5/17-00-07-05-17/3134119291 від 29.01.2025 Головним управлінням ДПС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.03.2025 №4462/17000705-22, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафну (фінансову) санкцію на загальну суму 152133,00 грн.
Не погоджуючись з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.
4. Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та висновки суду
Встановивши наведені вище фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини, суд вважає, що до спірних правовідносин за наведених фактичних обставин справи підлягають застосуванню такі норми права і висновки Верховного суду про їх застосування.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі – ПК України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, які справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до пунктів 61.1, 61.2 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.
Згідно з підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
За приписами підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України. У відповідності до пунктів 80.1, 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Відповідно до пункту 80.4 статті 80 Податкового кодексу України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція. Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (п. 80.5 вказаної статті).
За приписами пунктів 80.7, 80.9, 80.10 статті 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції. Строки проведення фактичної перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу. Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.
Тривалість перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, не повинна перевищувати 10 діб (п. 82.3. статті 82 цього Кодексу).
Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з передбачених підстав, зокрема:
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (підпункти 80.2.2, 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України).
Пунктом 80.10 статті 80 Податкового кодексу України визначено, що порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.
У цьому випадку фактична перевірка здійснювалася з метою перевірки дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, ведення касових операцій, наявності свідоцтв, ліцензій, у тому числі на виробництво, обіг та зберігання підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), проводилась на підставі наказу та направлень на перевірку, виданих податковим органом.
За змістом пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
З наказу Головного управління ДПС у Рівненській області від 22.01.2025 №257-п «Про проведення фактичної перевірки магазину «Patifon» за адресою: м. Костопіль, вул. Грушевського, 29» суд встановив, що підставою для перевірки зазначено підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, яким передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Тобто, фактична перевірка може проводитись на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом за обов`язкової наявності хоча б однієї з підстав, визначених підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України. Відтак, для проведення фактичної перевірки мають існувати вказані вище фактичні обставини та передумови, які дозволяють податковому органу керуватись вказаною правовою нормою при призначенні (проведенні) такої перевірки.
Верховний Суд у своїй постанові від 26.03.2024 по справі №420/9909/23, серед іншого, сформував такий висновок: « 59. Отже, якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, якій містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним». 
На розвиток цієї позиції Верховний Суд у своїй постановах від 19.02.2025 у справі №280/2619/24 виснував, що наявність листа Державної податкової служби України про ймовірні порушення, є достатньою підставою, в розумінні підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, для призначення та проведення фактичних перевірок. 
Застосована законодавцем у цій нормі конструкція щодо наявної/отриманої інформації, яка свідчить про можливі порушення дає підстави для висновку, що вона має вказувати саме на можливі порушення платником податків законодавства у визначеній сфері, тобто ті ймовірні, засновані на обґрунтованих припущеннях порушення, які підлягають перевірці на підставі цієї інформації.
Окрім цього суд зазначає, що саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію. Іншими словами, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.
Суд зазначає, що в наказі від 22.01.2025 №257-п «Про проведення фактичної перевірки магазину «Patifon» за адресою: АДРЕСА_1 » підстави для призначення перевірки сформульовані таким чином: дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, ведення касових операцій, наявності свідоцтв, ліцензій, у тому числі на виробництво, обіг та зберігання підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та відповідно до підпунктів 80.2.2 пункту 80.2 статті 80, керуючись статтею 20, підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, пунктом 80.8 статті 80, пунктом 82.3 статті 82 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями).
Тобто, зі змісту цього наказу слідує правова підстава для призначення перевірки (посилання на підпункт 80.2.2 ПК України). Зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним.
Отже, суд у ході розгляду справи не встановив таких порушень вимог податкового законодавства під час призначення фактичної перевірки, що мають наслідком протиправність оскаржуваного ППР.
Досліджуючи зміст порушень, покладених в основу оспорюваного податкового повідомлення-рішення, суд виходить з наступних міркувань.
Під час проведення фактичної перевірки, яка відбулась 29.01.2025 о 16:36 год, посадовими особами ГУ ДПС в Рівненській області встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон №265/95-ВР), а саме: 
- не проведення розрахункових операцій через РРО на загальну суму 2950,0 грн. (в тому числі сума контрольно-розрахункової операції), товарів, які належать ФОП ОСОБА_1 ; 
- порушення ведення порядку встановленого законодавством обліку товарних записів за місцем їх реалізації, а саме на початок та протягом проведення фактичної перевірки не надано документів у паперовій або електронній формі, що підтверджують облік та походження товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться на місці їх реалізації на загальну суму 149183, 00 грн. відповідно до акту зняття залишків товарів; 
- незабезпечення можливості здійснення безготівкових розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за продані товари, банківський платіжний термінал; 
- встановлено факт допущення до роботи працівника без належного оформлення з ним трудових відносин, а саме функції продавця-консультанта у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , виконувала ОСОБА_2 , без відповідного трудового договору.
Позивач заперечує щодо винесеного відповідачем податкового повідомлення-рішення з огляду на те, що за місцем проведення фактичної перевірки у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 позивач не здійснював господарської діяльності, а відтак не несе фінансової відповідальності за будь-які порушення, виявлені у вказаній господарській одиниці.
Обґрунтовуючи таку позицію позивач зазначає, що відповідно до Форми 20 - ОПП (повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність) ФОП ОСОБА_1 не здійснює господарську діяльність за адресою АДРЕСА_1 та відповідно до відповіді на запит позивача від ТОВ «Костопільський центральний універмаг», який є власником будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , повідомлено, що ФОП ОСОБА_1 договір оренди торгової площі в будівлі універмагу за адресою АДРЕСА_1 не укладав. 
Оцінюючи обґрунтованість таких доводів позивача суд зазначає, що підпунктами 1, 4-5 п. 63.3. ст. 63 ПК України визначено, що з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).
Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.
Заява про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку подається у відповідний контролюючий орган протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об`єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню.
Для здійснення податкового контролю застосовується Порядок обліку платників податків і зборів, затверджений наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 № 1588 (із змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1588).
У відповідності до п. 8.1 Порядку № 1588 платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом.
Згідно з п. 8.2 Порядку № 1588 об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.
Відповідно до п. 8.4 Порядку № 1588 повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.
П. 8.5 Порядку № 1588 передбачає, що у разі зміни відомостей про об`єкт оподаткування, а саме: зміна типу, найменування, місцезнаходження, виду права або стану об`єкта оподаткування, платник податків надає до контролюючого органу за основним місцем обліку повідомлення за формою № 20-ОПП з оновленою інформацією про об`єкт оподаткування, щодо якого відбулися зміни, в такому самому порядку та строки, як і при реєстрації, створенні чи відкритті об`єкта оподаткування.
Відповідно до п. 8.7 Порядку № 1588 рекомендований довідник типів об`єктів оподаткування оприлюднюється на офіційному веб-сайті Центрального контролюючого органу та розміщується на інформаційних стендах у контролюючих органах.
Отже, повідомлення про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається до контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дати оформлення договору купівлі-продажу, оренди чи іншого документа на право володіння, користування або розпорядження об`єктом оподаткування. Вказаний обов`язок передбачено також у разі зміни відомостей про об`єкт оподаткування.
Так, у постанові Верховного суду від 10.11.2022 у справі № 640/23530/21 зроблено висновок, що відповідно до наведених вище норм Порядку № 1588 платник податків зобов`язаний подавати повідомлення за формою № 20-ОПП, зокрема, про об`єкти оподаткування або об`єкти, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність.
Суд зазначає, що повідомлення за формою № 20-ОПП повинні подавати всі платники податків - як юридичні, так і фізичні особи-підприємці в разі наявності, виникнення, зміни типу об`єкта оподаткування.
Основною метою запровадження форми № 20-ОПП є отримання від платників податків інформації про всі наявні в них об`єкти майна, їх місцезнаходження, переміщення та стан, у якому вони фактично перебувають (використовуються, тимчасово не використовуються, не використовуються тощо).
Суд з наявної у матеріалах справи інформації з електронного кабінету платника податків ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) щодо наявних у нього об`єктів майна, які використовуються позивачем та їх місцезнаходження встановив, що позивачем орендуються приміщення магазинів з їх місцезнаходженням у м. Рівному, де здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , водночас жодних відомостей про оренду чи перебування у власності позивача господарської одиниці магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , така інформація з електронного кабінету платника податків не містить. Крім того, відповідачем не надано жодних доказів на спростування такої наданої позивачем інформації, а зокрема відповідачем не надано доказів про об`єкти майна, які використовуються позивачем за адресою їх місцезнаходження: АДРЕСА_1 , де відповідачем було проведено фактичну перевірку магазину «Patifon». Матеріали справи також не містять доказів про притягнення позивача до відповідальності за не повідомлення контролюючого органу за основним місцем обліку про всі об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою № 20-ОПП кожного разу після реєстрації, створення чи відкриття нових об`єктів оподаткування або об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, на підтвердження того, що позивач не облікував об`єкт, через який він провадить свою діяльність та який знаходиться у АДРЕСА_1 . 
Слід також зауважити, що з листа ТОВ «Костопільський ЦУМ» від 29.05.2025, наданого на адвокатський запит, слідує що з моменту набуття права власності на будівлю універмагу за адресою: АДРЕСА_1 з ФОП ОСОБА_1 договір оренди торгової площі не укладався. 
Отже, вказані обставини виключають факт оренди або перебування у власності позивача господарської одиниці магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно здійснення позивачем господарської діяльності за вказаною адресою, при цьому доказів протилежного відповідачем не надано та матеріали справи не містять.
Заперечуючи щодо доводів позивача про нездійснення ним господарської діяльності у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач у своєму відзиві зазначає, що підтвердженням проведеної перевірки у магазині «Patifon» є документ схожий візуально на фіскальний чек, виданий продавцем, де зазначено «мережа магазинів Patifon м. Костопіль 29.01.2025 року 16:32:22 товар відпустив: Карина Я.», який відповідачем долучений до його відзиву. Відповідач також зауважив, що відкритими джерелами мережі інтернет також підтверджується, що магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » є мережевим магазином, і також знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , який містить торгову марку, що використовується для відрізнення товарів та послуг одного виробника від інших, а саме це назва магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що є об`єктом інтелектуальної власності, який підлягає реєстрації в установленому порядку та згідно відкритих джерел мережі інтернет, торгова марка «Patifon» зареєстровано 26.06.2017, а власником такої торгової марки є ОСОБА_1 , а тому зазначене, на думку відповідача, підтверджує здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 за адресою проведення фактичної перевірки, а саме: АДРЕСА_1 .
З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ст. 492 Цивільного кодексу України торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів.
Закон України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» також передбачає, що торговельна марка - позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» об`єктом торговельної марки може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, у тому числі власні імена, літери, цифри, зображувальні елементи, кольори, форма товарів або їх пакування, звуки, за умови що такі позначення придатні для відрізненим товарів або послуг одних осіб від товарів або послуг інших осіб, придатні для відображення їх у Реєстрі таким чином, що дає змогу визначити чіткий і точний обсяг правової охорони, що надається.
Згідно з ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» використанням торговельної марки визнається: нанесення її на будь-який товар, для якого торговельну марку зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов`язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням торговельної марки з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування її під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої торговельну марку зареєстровано; застосування її в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет.
Тобто, основна функція торговельної марки - її здатність вирізняти товари та послуги та загалом різних суб`єктів господарювання на ринку.
Так, з наданого відповідачем фіскального чеку від 29.01.2025 суд встановив, що у мережі магазинів «Patifon» м. Костопіль було придбано мережевий зарядний пристрій Baseus Compact Quick Charger 3.4F USB+C 20W (CCXJ-B01) Black вартістю 450,00 грн. Суд зауважує, що вказаний фіскальний чек жодним чином не ідентифікує особу, яка здійснює господарську діяльність у вказаному магазині, крім того факт наявності магазину «Patifon» за адресою: АДРЕСА_1 не викликає сумніву та не заперечується позивачем, водночас спірним у межах розгляду цієї справи є встановлення факту здійснення саме ФОП ОСОБА_1 господарської діяльності у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно можливість притягнення його до фінансової відповідальності за встановлені контролюючим органом порушення норм податкового законодавства, виявлені за вказаною адресою.
Суд зауважує, що посилання на те, що ОСОБА_1 є власником торгової марки, та як наслідок наявність підстав вважати, що він здійснював господарську діяльність у господарській одиниці магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , суд відхиляє та зазначає, що відповідно до ліцензійного договору №12 від 01.11.2024 ОСОБА_1 (РНОКПП № НОМЕР_1 ) є власником торговельної марки «Patifon» на підставі свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 . Вказаний договір ОСОБА_1 (як ОСОБА_4 ) уклав із ОСОБА_3 (як ОСОБА_4 ), яка, як стверджує позивач, і є суб`єктом господарювання у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 з посиланням на інформацію, яка розташована у вказаному магазині у куточку споживача, у якому міститься виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_3 . Вказане позивач підтверджує долученими до відповіді на відзив фотокопіями з магазину «Patifon». Суд зауважує, що вказану інформацію відповідач не спростовує жодними доказами та не наводить обґрунтованих доводів про неправдивість такої інформації. 
Суд також дослідив укладений між позивачем та ОСОБА_3 договір №12 від 01.11.2024, відповідно до п. 2.1, 2.2 якого передбачено, що Ліцензіар надає Ліцензіатові просту (невиключну) ліцензію на використання зареєстрованої торговельної марки «Patifon» для здійснення підприємницької діяльності. Ліцензіат має право використовувати торговельну марку у сфері: торгівля, реклама, вивчення ринку тощо).
У п. 5.4 договору визначено, що Ліцензіар не несе відповідальності перед продавцями, користувачами або третіми особами за: якість товарів/послуг, що продаються продавцями, доставку їх в обумовлений термін; відповідність придбаних товарів, очікуванням та/або вимогам покупця; виконання Ліцензіатом своїх зобов`язань по доставці товарів, їх повернення або заміни тощо; виконання гарантійних зобов`язань перед покупцями за придбаними товарами; відповідність діяльності Ліцензіата вимогам законодавства України; виконання своїх зобов`язань по оплаті замовлених товарів.
Отже, вказане свідчить, що ліцензіар не несе відповідальності за дії ліцензіата, оскільки останній є самостійним суб`єктом господарювання, що використовує інтелектуальну власність на власний ризик, а тому відповідальною за порушення норм податкового законодавства є особа, яка здійснює господарську діяльність у господарській одиниці з використанням зареєстрованої торговельної марки «Patifon». 
Суд зауважує, що матеріали справи не містять безумовних доказів здійснення позивачем господарської діяльності у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням досліджених судом доказів про відсутність такого об`єкту в оренді або власності позивача згідно повідомлення форми № 20-ОПП, при цьому посилання відповідача на наданий продавцем ОСОБА_2 договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність менеджера від 01.01.2025, укладеного між позивачем (як адміністрацією) та ОСОБА_2 (як менеджером з продажу) не свідчить про таку діяльність позивача саме у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки у вказаному договорі відсутні посилання на місцезнаходження господарської одиниці, у якій позивач здійснює свою господарську діяльність.
З урахуванням наведеного, доводи відповідача про порушення позивачем норм податкового законодавства як суб`єкта господарювання за місцем здійснення господарської діяльності у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 суд оцінює критично, оскільки ці доводи ґрунтуються на припущеннях, не підтверджуються належними доказами та спростовуються доказами, наданими позивачем. 
Будь-яких доказів (договорів оренди (суборенди) приміщення, звітності інших доказів у відповідності до ст. 83 ПК України), які б свідчили про здійснення господарської діяльності з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту ФОП ОСОБА_1 у місці продажу (господарському об`єкті) за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачем суду не надано.
Верховним Судом в постанові від 22 вересня 2020 року в справі № 520/8836/18 висловлена правова позиція, відповідно до якої оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо порядку проведення фактичної перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки.
На переконання суду, враховуючи той факт, що в господарській одиниці, зокрема магазині «Patifon», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не проводилися розрахункові операції за товари ФОП ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що позивач у спірних правовідносинах не є особою, до якої відповідно до статей 17, 20 Закону №265/95-ВР застосовуються фінансові санкції. 
Таким чином, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області № 4462/17000705-22 від 12.03.2025, яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення вимог пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР в сумі 152133,00 грн є протиправним та підлягає скасуванню. 
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На переконання суду, відповідачем не доведено правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для повного задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 06.06.2024 №8380/1700070522.
5. Розподіл судових витрат.
Приписами пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивача звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, то ж позивач при зверненні до суду із позовною заявою судовий збір не сплачував, і крім того він не подав до суду доказів понесення ним будь-яких інших судових витрат. А тому у суду відсутні передбачені законом підстави для стягнення на користь позивача судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про скасування податкового повідомлення-рішення, - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 12.03.2025 № 4462/17000705-22.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи:
Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ); 
Відповідач: Головне управління ДПС у Рівненській області (місцезнаходження: вул. Відінська, буд. 12, м. Рівне, Рівненська обл., 33023; код ЄДРПОУ: 44070166). 

Суддя       Олександр МАКСИМЧУК