ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року 
м. Київ

cправа № 904/663/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Картере В.І. - головуючий, Жуков С.В., Пєсков В.Г., 

за участю секретаря судового засідання Заріцької Т.В.,

представників учасників справи: 
ТОВ "Гірничий край": Єгоров С.А.,
ТОВ "Техніка-2018": Гетьманець А.О.,
Керуючий санацією ТОВ "Техніка-2018": арбітражний керуючий Лукашук В.В.,
ТОВ "Кривбас-Щебінь": Колода Л.В.,
ТОВ "Енергія Логістик": Кононенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу уповноваженої особи засновників (учасників) Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка-2018" ОСОБА_1
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 25.11.2025 (колегія суддів у складі: головуючий - Чередко А.Є., Мороз В.Ф., Верхогляд Т.А.)
та ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2025 та від 03.03.2025 (суддя Первушин Ю.Ю.)

у справі № 904/663/25
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірничий край" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка-2018" 
про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:
Стислий зміст заяви і хід розгляду справи
1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Гірничий край" (далі - Кредитор) подало до господарського суду заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка-2018" (далі - Боржник, Заява). 
2. Заяву мотивовано невиконанням Боржником своїх зобов`язань перед Кредитором за договором про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги №01/02-2022 від 01.02.2022 (далі - Договір позики).
Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
3. 01.02.2022 Кредитор (позикодавець) і Боржник (позичальник) уклали Договір, за умовами якого позикодавець надає позичальнику поворотну безпроцентну фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується повернути її в порядку та строки, передбачені Договором. 
4. Поворотна безпроцентна фінансова допомога надається у національній валюті України в розмірі 30000000,00 грн без податку на додану вартість (пункт 2.1 Договору). 
5. Поворотна безпроцентна фінансова допомога надається позичальнику на безоплатній основі (плата за користування грошовими коштами не стягується), без нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами (пункт 2.2 Договору). 
6. Поворотна безпроцентна фінансова допомога надається позикодавцем у розмірі, передбаченому пунктом 2.1 Договору, шляхом перерахування позикодавцем грошових коштів на поточний рахунок позичальника в безготівковій формі (пункт 2.3 Договору). 
7. Позикодавець здійснює надання поворотної безпроцентної фінансової допомоги Позичальнику одним платежем або частинами (пункт 2.4 Договору). 
8. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю поворотну безпроцентну фінансову допомогу в строк до 31.12.2023 включно (пункт 2.5 Договору). 
9. Позичальник має право повернути допомогу достроково. Поворотна безпроцентна фінансова допомога має бути повернута в безготівковому порядку, повністю або частинами, але не пізніше строку, визначеного пунктом 2.5 Договору (пункти 2.6, 2.7 Договору). 
10. Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2023 включно, а в частині зобов`язань - до повного виконання. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторін від відповідальності за порушення його умов (пункти 7.1, 7.2 Договору).
11. На виконання взятих на себе за Договором зобов`язань Кредитор перерахував Боржнику поворотну фінансову допомогу в загальній сумі 23140000,00 грн такими частинами:
· 02.02.2022 - в розмірі 10000,00 грн відповідно до платіжної інструкції №605;
· 02.02.2022 - в розмірі 9990000,00 грн відповідно до платіжної інструкції №606;
· 22.02.2022 - в розмірі 12000000,00 грн відповідно до платіжної інструкції №620;
· 26.05.2022 - в розмірі 500000,00 грн відповідно до платіжної інструкції №33;
· 19.09.2023 - в розмірі 640000,00 грн відповідно до платіжної інструкції №6. 
12. Боржник свої зобов`язання за Договором у частині повернення фінансової допомоги до 31.12.2023 виконав частково в розмірі 1037962,64 грн, що відображено в акті звірки за період січень 2022 року - квітень 2024 року. 
13. Станом на 07.04.2025 розмір заборгованості Боржника перед Кредитором становить 22102037,36 грн. Доказів погашення заборгованості до матеріалів справи не додано. 
Стислий зміст ухвал суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
14. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2025 прийнято Заяву до розгляду. 
15. Зазначену ухвалу мотивовано відсутністю підстав для відмови у прийнятті чи поверненні Заяви без розгляду, достатності поданих матеріалів для прийняття Заяви до розгляду в підготовчому засіданні. 
16. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2025 відкрито провадження у справі про банкрутство Боржника; визнано кредиторські вимоги Кредитора в розмірі 30280,00 грн витрат з оплати судового збору (1 черга задоволення), 72000,00 грн витрат з оплати авансування винагороди арбітражному керуючому (1 черга задоволення), 22102037,36 грн заборгованості за основним зобов`язанням (4 черга задоволення); введено процедуру розпорядження майном Боржника. 
17. Зазначену ухвалу мотивовано встановленням обставин щодо неможливості погашення Боржником своїх зобов`язань перед Кредитором у вказаній сумі, які виникли за Договором позики. 
18. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2025 залучено до участі у справі ОСОБА_1 як уповноважену особу засновників (учасників) Боржника.
19. Не погодившись з ухвалами Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2025 і від 07.04.2025, уповноважена особа засновників (учасників) Боржника ОСОБА_1 звернулася до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.
20. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 25.11.2025 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а оскаржені ухвали господарського суду першої інстанції - без змін. 
21. Постанову мотивовано тим, що місцевий господарський суд при постановленні ухвали від 03.03.2025 дійшов обґрунтованого висновку про те, що Заява та додані до неї матеріали є достатніми для прийняття її до розгляду на підставі статті 35 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), а при постановленні ухвали від 07.04.2025 - про відсутність підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство, адже надані Кредитором докази свідчать про наявність ознак неплатоспроможності Боржника.
22. При цьому господарський суд апеляційної інстанції відхилив доводи скаржника про те, що наявність заінтересованості Кредитора щодо Боржника є підставою для повернення Заяви без розгляду та відмови у відкритті провадження у справі, а також аргументи стосовно фраудаторності Договору позики, зважаючи на відсутність доказів визнання його недійсним та положення статті 204 Цивільного кодексу України. 
Стислий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржника 
23. Уповноважена особа засновників (учасників) Боржника ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2025 і від 07.04.2025 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 25.11.2025, провадження у справі закрити.
24. Касаційну скаргу подано з підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), з посиланням на неврахування господарським судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови висновків, викладених у постановах Верховного Суду: від 19.06.2024 у справі №922/2154/22(922/3793/23), від 12.03.2019 у справі №918/420/16, щодо застосування положень частини 1 статті 1, частин 1, 2 статті 39, статті 42 КУзПБ у контексті застосування підвищеного стандарту доказування під час розгляду кредиторських вимог; від 12.06.2025 у справі №924/232/22, від 01.07.2025 у справі №902/25/24(902/686/24) щодо застосування частини 6 статті 39 КУзПБ і частини 3 статті 43 ГПК України. 
25. Зокрема, скаржник звертає увагу на те, що згідно з правовою позицією Верховного Суду в контексті зловживання правом встановлення заінтересованості кредитора щодо боржника є безумовною підставою для залишення заяви без розгляду / повернення на підставі частини 3 статті 43 ГПК України.
26. При цьому скаржник наголошує, що кредитор при поданні Заяви умисно приховав наявність у нього заінтересованості щодо Боржника та ввів у оману господарський суд, подавши завідомо неправдиві відомості про відсутність такої заінтересованості, що свідчить про недобросовісність Кредитора та зловживання ним своїми правами. 
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи 
27. Боржник подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні скарги, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін. 
28. Боржник зазначає, що заінтересованість ініціюючого кредитора не є підставою для залишення без розгляду або повернення його заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, а також для відмови у відкритті провадження у такій справі. 
29. Боржник вважає, що посилання скаржника на зловживання ініціюючим кредитором процесуальними правами ґрунтується виключно на факті встановлення заінтересованості та твердженні про подання недостовірних пояснень щодо її відсутності, однак такі обставини самі по собі не свідчать про наявність умислу на перешкоджання судочинству чи введення суду в оману. Адже на момент подання заяви про відкриття провадження у справі господарський суд перевіряє наявність грошового зобов`язання, настання строку його виконання та відсутність спору про право, а не питання можливих корпоративних або родинних зв`язків між сторонами, а встановлення відповідної заінтересованості не вплинуло на наявність і розмір заборгованості тощо. 
30. Також Боржник подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи, в якому просить врахувати під час розгляду касаційної скарги подані ним протоколи зборів кредиторів і засідання комітету кредиторів, звіту керуючого санацією Боржника. Уповноважена особа засновників (учасників) Боржника ОСОБА_1 подала заяву із запереченнями проти зазначеного клопотання. Верховний Суд відхиляє зазначене клопотання, оскільки відповідно до статті 300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції не має права збирати чи приймати до розгляду нові докази.
31. ТОВ "Кривбас-Щебінь" подало відзив на касаційну скаргу, в якому просить прийняти нове рішення, яким скасувати ухвали місцевого господарського суду від 03.03.2025 і від 07.04.2025 та постанову апеляційного господарського суду, а Заяву залишити без розгляду. Зазначений відзив не містить заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, тобто не є відзивом на касаційну скаргу в розумінні статті 295 Господарського процесуального кодексу України. 
32. Натомість зазначений відзив є за своєю процесуальною суттю приєднанням до касаційної скарги Уповноваженої особи засновників (учасників) Боржника ОСОБА_1 без надання документа про сплату судового збору відповідно до вимог статті 297 Господарського процесуального кодексу України. Оскільки Господарський процесуальний кодекс України не передбачає надання строку для усунення недоліків заяви про приєднання до касаційної скарги, поданий відзив підлягає залишенню без розгляду.
33. Інші учасники справи у встановлений судом термін відзивів на касаційну скаргу не подали. 
Позиція Верховного Суду
34. Керуючись вимогами статей 14, 300 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів і вимог касаційної скарги та виходить з такого.
35. Предметом касаційного перегляду є ухвала господарського суду першої інстанції про прийняття до розгляду заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство та ухвала про відкриття провадження у справі про банкрутство, а також ухвалена за наслідками їх апеляційного перегляду постанова.
36. Відповідно до положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права (законного інтересу) в разі його порушення, невизнання або оспорювання, у тому числі в судовому порядку. Зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
37. У силу статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. 
38. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
39. До основних засад (принципів) господарського судочинства віднесено, зокрема, верховенство права та неприпустимість зловживання процесуальними правами. 
40. Судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина 1 статті 3 ГПК України).
41. Зокрема, КУзПБ встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.
42. Згідно з частиною 2 статті 8 КУзПБ право на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство мають боржник, кредитор.
43. Звернення кредитора до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника, поряд зі зверненням до суду з позовом, є процесуальним способом захисту порушеного права.
44. Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 03.06.2020 у справі №905/2030/19, у разі відсутності належного виконання господарського грошового зобов`язання у кредитора є можливість, окрім звернення до суду з позовом до боржника, ініціювати застосування щодо такого боржника процедури, передбачені КУзПБ, для задоволення своїх кредиторських вимог.
45. Метою звернення кредитора до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника має бути захист порушеного майнового права шляхом застосування передбачених КУзПБ процедур для задоволення вимог до боржника, що відповідає змісту преамбули цього Кодексу.
46. Верховний Суд послідовно дотримується позиції, що процедура банкрутства щодо боржника переслідує публічний та приватний інтерес. Захист публічного інтересу, зокрема, знаходить свій вияв у недопущенні фіктивного банкрутства, а також недопущення доведення боржника до банкрутства.
47. Захист приватного інтересу, в свою чергу, полягає в максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або його ліквідації та продажу його майна у ліквідаційній процедурі з метою погашення вимог кредиторів.
48. Дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів є однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство. Подібний за змістом висновок викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 12.06.2025 у справі №924/232/22, на яку посилається скаржник.
49. Верховний Суд у зазначеній постанові наголосив, що провадження у справі про банкрутство є однією з форм господарського процесу, тому в його межах повинні виконуватися завдання господарського судочинства та досягатися його мета - ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
50. Згідно з положеннями статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина 1). Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина 3).
51. У постанові від 24.01.2022 у справі №911/2737/17 Верховний Суд зазначив, що доволі важко провести межу між правомірною реалізацією власних прав і зловживанням правами, оскільки зовні вони виглядають однаково. 
52. Основним критерієм для висновку про визнання дій зловживанням процесуальними правами є їх невідповідність завданню господарського судочинства, яким є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави, а саме перешкоджання судочинству.
53. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право (аналогічні правові висновки викладено в постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №910/1873/17).
54. Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесенню законного та обґрунтованого рішення, а також створенню особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб. Процесуальні права надаються законом тим особам, які беруть участь у процесі, для сприяння суду у розгляді справ, правильному вирішенню спору. І кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту тощо) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним (аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12.08.2019 у справі №905/945/18).
55. Під зловживанням процесуальними правами слід розуміти особливої форми процесуальне правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників судового процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав, які здійснюються лише з видимістю реалізації таких прав, пов`язані з обманом стосовно відомих обставин справи, у цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь у справі, а також з метою перешкодити суду розглянути і вирішити справу.
56. З огляду на принципи верховенства права і справедливості, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін тощо, функції судової системи, гарантії судочинства та процесуальні засоби не можуть застосовуватися виключно задля забезпечення інтересів лише однієї зі сторін господарської справи. Адже суд, розглядаючи позов конкретної особи, не обслуговує інтереси конкретного позивача, а діє відповідно до принципу верховенства права, справедливості та завдань судочинства (постанова Верховного Суду від 24.09.2024 у справі №918/822/23(559/2823/23)).
57. У постанові від 12.06.2025 у справі №924/232/22 (на яку посилається скаржник) Верховний Суд зауважив, що учасники цивільного обороту доволі часто намагаються використовувати правомірний цивільно-правовий інструментарій з неправомірною метою, не для забезпечення визначеності у приватних відносинах, захисту прав та інтересів. Проте суд не є місцем "безцеремонної процесуальної гри".
58. Про зловживання правом можуть свідчити дії ініціюючого кредитора щодо подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо при поданні такої заяви він не керується метою ефективного захисту власних порушених прав і законних інтересів, а задля досягнення якихось інших сторонніх цілей. 
59.  Водночас слід зауважити, що положення КУзПБ не містять обмеження права кредитора на звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство лише у зв`язку з його корпоративними, бенефіціарними, родинними чи іншими зв`язками з боржником. Сам по собі факт пов`язаності ініціюючого кредитора та боржника не спростовує існування невиконаного грошового зобов`язання та не виключає можливості врегулювання такого зобов`язання в порядку, установленому законом. 
60. Однак наявність такої обставини зумовлює необхідність приділення належної уваги поведінці як ініціюючого кредитора, так і боржника, які пов`язані між собою, зокрема, спільним кінцевим бенефіціарним власником, у контексті їх добросовісності. Позаяк згідно з пунктом 21 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ саме ініціюючому кредитору надано право запропонувати кандидатуру арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна боржника.
61. Частина 3 статті 34 КУзПБ, якою встановлено вимоги щодо змісту заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство, передбачає зазначення у такій заяві, зокрема, відомостей про розмір вимог кредитора до боржника із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті, а також інформації про заінтересованість кредитора стосовно боржника. 
62. У разі відсутності підстав для відмови у прийнятті, залишення без руху або для повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство господарський суд приймає заяву до розгляду (частина 1 статті 35 КУзПБ).
63. Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство за заявою кредитора визначений статтею 39 КУзПБ.
64. Відповідно до положень частин 1-5 статті 39 КУзПБ перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом.
65. Системний аналіз статей 1, 8, 34, 39 КУзПБ свідчить, що правовими підставами для відкриття провадження у справі про банкрутство є: наявність грошового зобов`язання боржника перед кредитором, строк виконання якого сплив на дату звернення кредитора до суду; відсутність між кредитором та боржником спору про право стосовно заявлених вимог; до підготовчого засідання суду вимоги кредитора (кредиторів) боржником у повному обсязі не задоволені.
66. Отже, завданням підготовчого засідання господарського суду при розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог заявника (заявників) на предмет відповідності таких вимог поняттю "грошового зобов`язання" боржника перед ініціюючим кредитором; встановлення наявності спору про право; встановлення можливості задоволення таких вимог боржником до проведення підготовчого засідання у справі.
67. При цьому системний аналіз положень статей 36, 39 КУзПБ з урахуванням статей 74, 76-77 Господарського процесуального кодексу України дає підстави для висновку про покладення на кредитора обов`язку надати докази на підтвердження підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство, а на боржника, якому надана можливість подати відзив на заяву кредитора - обов`язку надати суду докази, які спростовують або підтверджують вимоги заявника. 
68. Встановлення обґрунтованості кредиторських вимог ініціюючого кредитора, за заявою якого відкривається провадження у справі, є важливим елементом судового контролю при відкритті провадження у справі про банкрутство.
69. Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанови Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №914/2404/19, від 28.01.2021 у справі №910/4510/20).
70. Верховний Суд у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі №911/2043/20 наголосив, що з моменту відкриття провадження у справі банкрутство боржник перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника (аналогічний за змістом правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №918/420/16).
71. У зв`язку з цим на господарський суд покладається обов`язок перевірки обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора та з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство, що, враховуючи принцип дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів, має здійснюватися судом незалежно від погодження боржника із заявленими вимогами, або пасивної процесуальної поведінки боржника у вигляді неподання ним відзиву на заяву про відкриття відповідного провадження.
72. Як вбачається зі змісту оскаржуваних судових рішень у цій справі, приймаючи до розгляду Заяву, господарський суд першої інстанції перевірив її на відповідність вимогам статті 34 КУзПБ та дійшов висновку про відсутність підстав для відмови в прийнятті або повернення Заяви.
73. Звертаючись із касаційною скаргою на ухвалу місцевого господарського суду від 03.03.2025 (після її апеляційного перегляду та з урахуванням положень абзацу 2 частини 3 статті 9 КУзПБ), скаржник не навів доводів про наявність конкретних підстав для відмови у прийнятті Заяви або її повернення, передбачених статтями 37, 38 КУзПБ. 
74. Отже, Верховний Суд не вбачає підстав для скасування постанови господарського суду апеляційної інстанції в частині залишення без змін ухвали місцевого господарського суду про прийняття Заяви до розгляду.
75. Відкриваючи провадження у справі про банкрутство Боржника, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність ознак його неплатоспроможності з огляду на існування непогашеної заборгованості перед Кредитором за Договором позики. 
76. При цьому в Заяві Кредитор не зазначив, що він є заінтересованою особою щодо Боржника, а 07.04.2025 надав господарському суду пояснення, в яких повідомив, що він не є заінтересованим щодо Боржника. За змістом ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2025, розпорядник майна Боржника та представники Боржника також заперечили заінтересованість Кредитора щодо Боржника. 
77.  Водночас Господарський суд Дніпропетровської області в зазначеній ухвалі дійшов висновку про заінтересованість Кредитора щодо Боржника в розумінні статті 1 КУзПБ, встановивши, що вони протягом останніх трьох років перебували під контролем (з прямим вирішальним впливом) третьої особи, а також на момент постановлення ухвали були безпосередньо пов`язаними особами, що були засновниками третьої особи. 
78. Уповноважена особа засновників Боржника в апеляційній скарзі на ухвалу від 04.07.2025 стверджувала, що Кредитор увів у оману суд, заперечуючи факт своєї заінтересованості щодо Боржника в розумінні статті 1 КУзПБ. 
79. Апеляційний господарський суд у оскаржуваній постанові щодо наведених доводів скаржника зазначив, що заінтересованість ініціюючого кредитора не є підставою для залишення без розгляду, повернення без розгляду заяви ініціюючого кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство, а також не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство. 
80. Верховний Суд погоджується з таким висновком у тій частині, що сама по собі заінтересованість особи щодо боржника в розумінні статті 1 КУзПБ не позбавляє її права ініціювати відкриття провадження у справі про банкрутство за наявності передбачених цим Кодексом підстав і сама по собі не тягне автоматичного повернення заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі. Водночас при розгляді заяви такого кредитора господарський суд не звільняється від обов`язку з особливою ретельністю перевірити обґрунтованість його вимог, а за наявності мотивованих сумнівів щодо їх дійсності, характеру або мети заявлення - застосувати такий підхід до оцінки доводів і доказів, який унеможливлює включення до процедури банкрутства фіктивної заборгованості.
81. Дослідивши додані до Заяви докази, господарські суди першої та апеляційної інстанцій установили обставини наявності у Боржника заборгованості перед Ініціюючим кредитором у розмірі 22102037,36 грн, яка виникла на підставі договору про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги №01/02-2022 від 01.02.2022, строк виконання якої настав, доказів її погашення не подано, а спір про право щодо цих вимог судами не встановлено. Саме з огляду на такі встановлені обставини суди дійшли висновку про наявність передбачених статтею 39 КУзПБ підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство. 
82. Звертаючись із касаційною скаргою, уповноважена особа засновників (учасників) Боржника ОСОБА_1 не навела належно аргументованих доводів, які б спростовували висновки господарських судів попередніх інстанцій щодо документального підтвердження заявлених Ініціюючим кредитором грошових вимог, реальності відповідного грошового зобов`язання, настання строку його виконання, а також відсутності спору про право. Так само касаційна скарга не містить належного обґрунтування того, що господарські суди дійшли цих висновків унаслідок неналежної оцінки поданих доказів або незастосування належного стандарту їх перевірки.
83. З огляду на викладене наведені в касаційній скарзі доводи про приховування Ініціюючим кредитором наявності у нього заінтересованості щодо Боржника та про недобросовісність його поведінки не підкріплені такими посиланнями на встановлені судами обставини цієї справи, які в їх сукупності давали б підстави для висновку, що відповідне звернення до суду було спрямоване не на захист порушеного права, а саме на зловживання процесуальними правами.
84. У касаційній скарзі не наведено переконливого обґрунтування того, що неналежне виконання Ініціюючим кредитором вимог частини 3 статті 34 КУзПБ у конкретних обставинах цієї справи мало на меті або фактично спричинило використання ним своїх процесуальних прав усупереч їх призначенню та завданням господарського судочинства, тим більше з урахуванням того, що встановлені судом обставини заінтересованості цього кредитора були надалі враховані при визначенні його процесуального статусу у процедурі банкрутства шляхом визнання його кредитором з правом дорадчого голосу.
85. Отже, скаржник у цій справі не спростував обґрунтованості висновків господарських судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності передбачених КУзПБ підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника за Заявою та не довів існування таких обставин, які б за конкретних установлених у справі фактів зумовлювали застосування наслідків, передбачених статтею 43 ГПК України.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
86. Звертаючись з касаційною скаргою, скаржник не довів неправильного застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права до встановлених під час розгляду справи обставин як необхідної передумови для скасування оскаржуваних судових рішень.
87. З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги та залишення без змін ухвали місцевого господарського суду та постанови апеляційного господарського суду.
Розподіл судових витрат
88. Понесені скаржником у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на скаржника, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 316, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу уповноваженої особи засновників (учасників) Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка-2018" ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 25.11.2025 у справі №904/663/25 та ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2025, від 07.04.2025 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Картере

Судді С. Жуков

В. Пєсков