Справа № 464/8411/24 Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р. 
Провадження № 22-ц/811/437/25 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючої судді Мікуш Ю.Р.
Суддів:Савуляка Р.В., Шандри М.М.
Секретар Іванова О.О.
З участю представника позивача Капранової Н.Я., відповідача ОСОБА_1 та його представника-адвоката Крет О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу № 464/8411/24 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 -адвоката Крет Олега Ігоровича на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 28 січня 2025 року у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 ,- про стягнення боргу за надані послуги

в с т а н о в и в:

11 грудня 2024 року Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 01 листопада 2019 року до 29 лютого 2024 року в сумі 9760,81 грн. та за послуги централізованого гарячого водопостачання в сумі 133729,72 грн.- всього 143 490,53 грн. Крім цього, просить вирішити питання стягнення судових витрат.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» надаються відповідачу послуги з центрального опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 . у зв`язку з чим останньому відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Відповідач за надані послуги здійснює оплату не в повному розмірі у зв`язку з чим за період з 01 листопада 2019 року по 29 лютого 2024 року утворилася заборгованість, а саме: за послуги централізованого опалення ( постачання теплової енергії)- 9760, 81 грн.; за послуги централізованого водопостачання-133729,72 грн.- всього 143 490,53 грн.
Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 28 січня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» борг за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 01 листопада 2019 року по 29 лютого 2024 року в сумі 9760,81 грн. та за послуги центрального гарячого водопостачання в сумі 133 729,72 грн.
Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» 3028 грн. витрат на оплату судового збору.
Рішення суду оскаржив представник відповідача ОСОБА_1 -адвокат Крет О.І,
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим.
Кількість спожитої гарячої води за період з грудня 2021 по лютий 2024 року на загальну суму 133729,72 грн. є необґрунтованою та завищеною. Зазначає, що не може одна фізична особа спожити таку кількість, де в місяць в середньому 100 кубів води.
ЛМКП «Львівтеплоенерго» на виконання припису Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів № 0002 від 12 квітня 2024 року провів перерахунок відповідачу відповідно до норм та стандартів спожитих послуг. Встановлено, що відповідач максимально міг використати послуг з гарячого водопостачання за цей період на суму 38 355,93 грн.
Просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині нарахувань за споживання гарячої води.
11 квітня 2025 року від позивача ЛМКП «Львівтеплоенерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу. Позивач вважає, що рішення суду є законним, обґрунтованим. Квартира відповідача ОСОБА_1 є єдиною серед квартир у трьох під`їздах, яка не обладнана розподільним вузлом обліку гарячого водопостачання, у зв`язку з чим йому нараховується обсяг спожитої води згідно загальнобудинкового лічильника, за вирахуванням показників води поданих іншими споживачами будинку.
Порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії та гарячої води визначено ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та згідно Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28 грудня 2018 року №315.
Просить залишити без змін оскаржуване рішення суду, апеляційну скаргу-без задоволення.
Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 та його представника-адвоката Крет О.І. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника позивача-Капранової Н.Я., вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Матеріалами справи та судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Квартира відповідача обладнана мережею теплопостачання та гарячого водопостачання. Відповідач отримує послуги постачання гарячої води і тепла від ЛМКП «Львівтеплоенерго». Для оплати за спожиті послуги відповідачу відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Відповідач прийняв всі послуги, які йому надає ЛМКП «Львівтеплоенерго», користується такими, однак допустив заборгованість через неповну сплату за отримані послуги. Фактичне надання послуг відповідачу, прийняття відповідачем цих послуг, відкриття на його ім`я особового рахунку та неповна оплата цих послуг стало підставою для звернення ЛМКП «Львівтеплоенерго» до суду.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про теплопостачання» та Правил надання послуг з постачання гарячої води та надання послуг з теплопостачання, споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг. 
Відсутність підписаного двохстороннього договору на надання житлово-комунальних послуг не є підставою для їх неоплати чи звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі.
Відповідна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду від 20 квітня 2016 року у справі № 6-29514с15 та прописано « що згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Аналогічно така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16.
Згідно з відомостями про нарахування та оплату послуг, у відповідача наявна заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 01 листопада 2019 року по 29 лютого 2024 року в сумі 9 760,81 грн.
Згідно відомості про нарахування і оплату зазначених послуг встановлено, що відповідач щомісячно проводить оплату, в основному, по 500 грн. Нарахована і недоплачена сума становить борг 9 760,81 грн. (а.с.7).
З відомостей про нарахування та оплату послуг з постачання гарячої води з 01.11.2019 по 29.02.2024 встановлено, що відповідач щомісячно оплачує 500 грн. за споживання гарячої води. Нарахування відбувається по показнику загальнобудинкового лічильника за мінусом показників наданих споживачами, які мають обладнаний лічильник у квартирі. 
Згідно пояснень представника позивача, споживачі, які не надали показник лічильника, різниця між показником лічильника загальнобудинковим і сумою показників отриманих розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами, в тому числі, на ОСОБА_1 , який один із трьох під`їздів немає облаштованого лічильника. Такий розподіл передбачено п.2 розділу ІХ Методики розподілу №315. 
В той же час, колегія суддів зазначає, що згідно пояснень сторін, відповідач ОСОБА_1 є особою похилого віку, 1952 р.н., непрацездатний, отримує соціальні виплати в розмірі 2361,00 грн. в місяць. Споживання однією особою більше 100 кубів води та, навіть, більше 50 кубів, які останньому внесено у відомість і нараховано оплату, є поза межами розумного, нереальним для будь-якої фізичної особи. 
У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що неподання окремими споживачами показників води за кожний місяць і проставлення таких на відповідача, приводить в подальшому отримання позивачем подвійної оплати, коли належний споживач подасть показник і оплатить за воду, яку вже оплачує той споживач на якого такі показники віднесені, що призводить до переплати.
Судом встановлено, що Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродслужби) винесла ЛМКП «Львівтеплоенерго» припис від 12.04.2024 № 0002 з питання проведення перерозподілу спожитої гарячої води за адресою місця проживання відповідача: АДРЕСА_2 у відповідності до обсягів між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільчого обліку, або зняті з обліку у зв`язку із закінченням терміну метрологічної повірки, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами.
На виконання зазначеного припису ЛМКП «Львівтеплоенерго» листом від 24.04.2024 № 08-5365-04/24 повідомило Головне управління про проведення перерахунку по квартирі відповідача за послугу гарячого водопостачання на суму 38355,93 грн. 
Колегія суддів погоджується із сумою 38 355,93грн. як такою, що є більш реальною. 
В той же час, суд зазначає, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману послугу з постачання теплової енергії та гарячої води.
Аналогічно передбачено у ст.ст. 67,68 ЖК України, що наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги, в тому числі з централізованого опалення, постачання гарячої води. 
Враховуючи вище зазначене, колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення суду першої інстанції в частині стягнення оплати за гаряче водопостачання до 38 355,93 грн.
Відповідно до п.3ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи.
В частині стягнення оплати за послуги теплопостачання рішення не оскаржувалось, а тому залишається без змін.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6ст.81ЦПК України).
Керуючись ст.ст.374 ч.1п.1,2; 375; 376 ч.1 п.п.3,4; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції
у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Крета Олега Ігоровича задовольнити частково.
Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 28 січня 2025 року у справі № 464/8411/24 змінити в частині стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» (ЄДРПОУ 05506460) за послуги центрального гарячого водопостачання, визначивши суму стягнення 38 355,38 (Тридцять вісім гривень триста п`ятдесят п`ять грн.38 коп).
В частині стягнення за послуги постачання теплової енергії в розмірі 9760,81 грн. залишити без змін.
Стягнення судового збору зменшити до 1015,38 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 26 лютого 2026 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Р.В.Савуляк

М.М.Шандра