РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/8990/25
Номер провадження 2/495/2993/2026
31 березня 2026 року	м. Білгород-Дністровський	

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого – судді Гелла С.В.,
із участю секретаря судового засідання Дущенко Д.О.,
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС», треті особи, які не заявляються самостійних вимог: Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Журавльова Лариса Михайлівна, Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Михайла Борисовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:
24.11.2025 ОСОБА_1 звернулась із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС», треті особи, які не заявляються самостійних вимог: Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Журавльова Лариса Михайлівна, Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Михайла Борисовича, в якому просить: визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльової Лариси Михайлівни, вчинений 19.11.2021 №925 про звернення стягнення з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС», заборгованості у сумі 25 366, 17 грн таким, що не підлягає виконанню.
1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
1.1 19.11.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Лариса Михайлівна вчинив виконавчий напис №925 про стягнення з з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС», заборгованості у сумі 25 366, 17 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шуляченко М.Б. на підставі виконавчого напису №925 від 19.11.2021 було відкрито виконавче провадження №67704870 про стягнення з з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС», заборгованості у сумі 25 366, 17 грн. В межах вищевказаного виконавчого провадження приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника. Позивач не укладала будь-яких кредитних договорів з їх нотаріальним посвідченням, а сама природа заборгованості за оскаржуваним виконавчим написом їй взагалі не зрозуміла. Позивач вважає, що приватним нотаріусом зазначений виконавчий напис вчинено з порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та є таким що не підлягає виконанню на підставі відсутності ознак безспірності стягуваної заборгованості, а також є таким, що порушує її права на мирне володіння та користування своїм майном.
1.2 Представник відповідача 13.02.2026 подав заяву про визнання позову, в якій зазначив про визнання позовних вимог, а також у зв`язку з визнанням позову просив зменшити суму майбутнього стягнутого судового збору.

2. Рух справи у суді.
Ухвалою від 25.11.2025 відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 
Ухвалою від 25.11.2025 заяву позивача про забезпечення позову задоволено.
3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду.
Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, 13.02.2026 подав заяву про визнання позову та зменшення суми майбутнього стягнутого судового збору.
Від третіх осіб письмових пояснень по суті позову до суду не надходили.
З огляду на розгляд справи без виклику сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України).
4. Фактичні обставини справи, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування
19.11.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Лариса Михайлівна вчинив виконавчий напис №925 про стягнення з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС», заборгованості у сумі 25 366, 17 грн. 
Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шуляченко М.Б. на підставі виконавчого напису №925 від 19.11.2021 було відкрито виконавче провадження №67704870 про стягнення з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС», заборгованості у сумі 25 366, 17 грн.
В межах вищевказаного виконавчого провадження приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника
Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
У абзаці 3 пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, вказано, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України.
Згідно із пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.
Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.
Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17.
Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).
Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року в справі № 910/5226/17.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».
Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Такі правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, відповідно до яких кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Тобто, після 22 лютого 2017 року нотаріуси позбавлені права вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості за кредитними договорами, які не є нотаріально посвідченими.
Відповідач, відповідно до положень статей 76-81 ЦПК України, не надав суду належних і достатніх доказів в обґрунтування того, що приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Журавлевій Л.М. були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача.
Враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, а також враховуючи що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, оскільки виконавчий напис оскаржується позивачем з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог і визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
5. Розподіл судових витрат.
Судом встановлено, що позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За ч. 1ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Оскільки, відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 50 відсотків від суми судового збору, який підлягав би стягненню з нього у випадку невизнання ним позову, відповідно до ставки судового збору, передбаченої ЗУ «Про судовий збір», що буде відповідати інтересам держави та не буде порушувати права сторін.
Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн. (50% від 1211,20 грн.). Іншу частину судового збору у розмірі 605, 60 грн. повернути позивачу з державного бюджету.
6. Щодо дії заходів забезпечення позову. 
Відповідно до частини сьомої статті 158 ЦПК України за відсутністю клопотань учасників справи про скасування заходів забезпечення позову, відповідні заходи вжиті судом у виді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, скасуванню не підлягають та продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набранням даним рішенням законної сили.
Керуючись статтями 15, 16, 18, 526 ЦК України, ст. ст. 34, 39, 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 264, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:
позов  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС», треті особи, які не заявляються самостійних вимог: Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Журавльова Лариса Михайлівна, Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Михайла Борисовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №925, вчинений 19.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Ларисою Михайлівною, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС», заборгованості у сумі 25 366, 17 грн. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 605, 60 грн.
Головному управлінню казначейської служби України в Одеській області повернути ОСОБА_1 , 50 % судового збору, сплаченого при подачі позову до суду, згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №63 від 18.11.2025, що становить 605, 60 грн.
Заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.11.2025 у виді зупинення стягнення грошових коштів у виконавчому провадженні №67704870, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шуляченко М.Б., на підставі виконавчого напису №925 від 19.11.2021, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Ларисою Михайлівною, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили.

Копію рішення направити учасникам справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно із п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС», ЄДРПОУ 38962392, місцезнаходження: вулиця Велика Васильківська, 77-А, місто Київ;
третя особа - Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Журавльова Лариса Михайлівна, місцезнаходження: вулиця Данила, Щербаківського, 52, місто Київ;
третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Михайла Борисивоча, місцезнаходження: вулиця Желябова, 4-А, місто Одеса, Одеська область.

Суддя          С.В. Гелла