ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
пр. Волі, 54а, м. Луцьк, 43010, тел./факс 72-41-10
E-mail: inbox@vl.arbitr.gov.ua Код ЄДРПОУ 03499885

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
 25 лютого 2026 року 	Справа № 903/1030/25	

Господарський суд Волинської області у складі головуючої судді Бідюк С.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Дебет” про ухвалення додаткового рішення у справі 
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Дебет”, м. Київ
до відповідача: Підгайцівської сільської ради, с. Підгайці, Луцький р-н, Волинська обл.
про стягнення 434 373,97 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 16.02.2026 у справі № 903/1030/25 позов задоволено частково. Стягнуто з Підгайцівської сільської ради (45602, Волинська обл., Луцький р-н, с. Підгайці, вул. Шкільна, буд.30, код ЄДРПОУ 04332331) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Дебет” (03124, м. Київ, бульвар Гавела Вацлава, буд. 4; код ЄДРПОУ 45320950) 10 192,96 грн інфляційних втрат, 840,59 грн – 3% річних та 132,40 грн витрат по сплаті судового збору, а всього: 11165,95 грн (одинадцять тисяч сто шістдесят п`ять грн 95 коп). В решті позовних вимог відмовлено.
У судовому засіданні 19.02.2026 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
17.02.2026 надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Дебет” про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача 60000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Просить проводити розгляд справи без участі представника позивача.
19.02.2026 надійшло клопотання Підгайцівської сільської ради про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою суду від 19.02.2026 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Дебет” від 17.02.2026 про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду. Постановлено розгляд заяви здійснювати без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Враховуючи те, що ТОВ “Дебет” заявлено лише вимоги щодо розподілу судових витрат, заява позивача від 17.02.2026 про ухвалення додаткового рішення вирішується без повідомлення учасників справи, із встановленням відповідачу строку для надання відповідних письмових пояснень чи заперечень.
Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення та матеріали справи, суд зазначає наступне.
У главі 8 розділу I ГПК України закріплений інститут судових витрат.
Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (див. п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц).
Статтею 123 ГПК України, яка визначає види судових витрат, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст. 126 ГПК України).
Порядок розподілу судових витрат визначений у ст. ст. 129 - 130 ГПК України. Так, згідно ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру заявлених вимог.
Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні.
За приписами п. 4 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону договір про надання правничої допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт - оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Види адвокатської діяльності визначає ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", відповідно до якої ними, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Частинами 1 - 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Тобто, гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру і погодинної оплати (див. п. 4.20 постанови Верховного Суду від 15.04.2025 у справі № 910/6138/24).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Водночас, за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
26.11.2025 представником позивача було подано до суду заяву-повідомлення про понесені судові витрати, в якій останній повідомив, що попередній розрахунок витрат на правову допомогу становить 60 000,00 грн та зазначив, що договір про надання правової допомоги, додаткова угода та акт приймання-передачі понесених витрат на професійну правничу (правову) допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у порядку, визначеному ч.8 ст.129 ГПК України. Просив суд після прийняття рішення по справі розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення, яка буде подана у визначений ГПК України строк.
На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу представником позивача подано суду: договір про надання правової допомоги від 03.01.2024, додаток №18-2 від 03.11.2025 до договору про надання правової допомоги від 03.01.2024, акт надання послуг №12 від 16.02.2026 на суму 60000 грн, довіреність від 31.10.2025, наказ АО “КОЛТ” від 26.11.2025 про прийняття на посаду адвоката, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. 
Судом встановлено, що 03.01.2024 між та Адвокатським об`єднанням “КОЛТ” (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю “ДЕБЕТ” (Клієнт) укладено договір про надання правової допомоги (Договір).
У відповідності до п.1.1, 1.2 Договору Виконавець зобов`язується надати, а Клієнт прийняти та оплатити замовлені ним юридичні послуги на умовах та в порядку, визначеному Договором. Перелік юридичних послуг, їх обсяг, вартість та строки надання узгоджуються Сторонами за окремими замовленнями Клієнта, які погоджуються Сторонами у Додатках до Договору. 
Також 03.11.2025 між сторонами підписано Додаток №18-2 до Договору про надання правової допомоги від 03.01.2024.
Згідно п. 1 Додатку до Договору сторони домовилися, що Виконавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених Договором, надати, а Клієнт - прийняти та оплатити правову допомогу, надану Виконавцем, пов`язану із представництвом інтересів Клієнта щодо стягнення заборгованості з Підгайцівської сільської ради або її правонаступника (код ЄДРПОУ 04332321, надалі Боржник) та/або з Боржника за Договором № 25 від 28.01.2021 та штрафних санкцій, інфляційних втрат і 3% річних, які будуть нараховані на основну суму боргу Договором № 25 від 28.01.2021, а також судових витрат. Попередня сума заборгованості становить 262684,38 гривень. Остаточна сума заборгованості буде визначена рішенням суду та/або виконавчим документом.
Пунктами 2.1, 2.2 Додатку до Договору встановлено, що на виконання п. 1 цієї Додаткової угоди Виконавець зобов`язаний підготувати позовну заяву, подати до суду цей процесуальний документ, готувати інші необхідні процесуальні документи щодо захисту прав та інтересів Клієнта та представляти інтереси Клієнта в суді першої інстанції. Вартість правової допомоги, передбаченої п. 2.1 цієї Додаткової угоди становить 60 000,00 грн. Ці послуги Виконавця оплачуються Клієнтом шляхом переказу грошових коштів на рахунок Виконавця упродовж 30 (тридцяти) днів після ухвалення рішення судом першої інстанції на користь Клієнта.
Договір та Додаток до Договору підписані обома сторонами. 
16.02.2026 між сторонами було складено та підписано акт наданих послуг № 12, відповідно до якого на підставі Договору про надання правової допомоги від 03.01.2024 та Додатку №18-2 від 03.11.2025 Виконавцем були надані такі послуги: виконання умов Договору про надання правової допомоги від 03.01.2024 та Додатку №18-2 від 03.11.2025, правова допомога, пов`язана з представництвом інтересів Клієнта щодо стягнення заборгованості з Підгайцівської сільської ради або її правонаступника (код ЄДРПОУ 04332331, надалі – Боржник) та/або з Боржника за Договором №25 від 28.01.2021 та штрафних санкцій, інфляційних втрат і 3% річних, які будуть нараховані на основну суму боргу Договором № 25 від 28.01.2021, а також судових витрат. Представництво інтересів Клієнта в суді першої інстанції, підготовка позовної заяви, подання до суду цього процесуального документа, підготовка інших необхідних процесуальних документів щодо захисту прав та інтересів Клієнта. Вартість правової допомоги – 60000 грн.
Також в акті вказано, що Клієнт претензій по об`єму, якості та строкам надання послуг не має. 
Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:
- фіксованого розміру,
- погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Особливістю фіксованого розміру адвокатського гонорару є те, що визначення саме такої форми в договорі виключає обов`язок зазначення відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної наданої послуги (вчиненої дії) в детальному описі робіт (наданих послуг) або в акті приймання-передачі наданих послуг. У цьому випадку встановлення сторонами в умовах договору про надання правової допомоги вартості послуг (гонорару) з надання правової допомоги клієнту в у фіксованому розмірі виключає необхідність зазначення адвокатом відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної дії виконаної ним на захист інтересів свого клієнта. Подібні висновки викладено в додатковій постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2022 року у справі N 910/1344/19 та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.02.2022 року у справі N 916/893/21.
Дослідивши подані докази, суд дійшов висновку про те, що виконаний перелік наданих послуг відповідає положенням Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” щодо видів адвокатської діяльності, змісту договору про надання правової допомоги та матеріалам даної справи, якими підтверджується факт надання правничої допомоги позивачу Адвокатським обєднанням “КОЛТ”, а саме адвокатом Добросько Л.В. під час розгляду справи №903/1030/25. 
За загальним правилом розподілу судових витрат, що визначене у частині четвертій статті 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин суд, керуючись принципом пропорційного відшкодування судових витрат, закріпленим у пункті 3 частини 4 статті 129 ГПК України, здійснивши арифметичний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, вважає, що розмір таких витрат становить 1524,06 грн, що є пропорційним розміру задоволеним вимог позивача.
Схожий висновок щодо обов`язковості дотримання принципу пропорційності судових витрат викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2022 у справі № 909/328/18 та в додатковій ухвалі Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.03.2024 у справі № 911/3741/21.
Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
Статтею 126 ГПК України не передбачено, що відповідна сторона зобов`язана доводити неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката одразу за всіма пунктами з переліку, визначеного частиною четвертою вказаної статті (пункт 146 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (пункт 7.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21 (провадження № 12-43гс22), пункт 106 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2022 № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), пункт 7.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21 (провадження № 12-43гс22)).
У клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги Підгайцівська сільська рада вважає, що заявлений представником позивача ТОВ «Дебет» - Добросько Л.В. розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 60 000 грн є не співмірними із обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, складністю справи та не пропорційним розміру задоволених позовних вимог, яка становить 11 165,95 грн. Просить суд, керуючись ст. ст. 42, 126 ГПК України, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу з врахуванням критеріїв розумності, співмірності та справедливості.
Суд також враховує, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару (як у даному випадку) сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (пункт 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справ №922/1964/21). 
Проте відповідач у даному випадку цього не довів.
Суд звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 04.12.2025 у справі N 913/497/24 зазначив, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тобто пункт 3 частини четвертої зазначеної статті передбачає покладення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За результатами розгляду справи по суті, судом встановлено факт порушення відповідачем умов договору та вимог законодавства щодо здійснення своєчасної оплати за надані послуги, що також стало причиною виникнення спору, про що вказано у рішенні суду від 16.02.2026. Тому, оскільки за результатами розгляду справи позовні вимоги було задоволено частково (2,54 %), суд дійшов висновку, що розподіл витрат на професійну правничу допомогу слід здійснювати на підставі п.3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, а саме пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи зазначене, заява ТОВ “Дебет” про ухвалення додаткового рішення підлягає до часткового задоволення, а саме з відповідача на користь позивача належить стягнути 1524,06 грн витрат на професійну правничу допомогу. Натомість в іншій частині заява задоволенню не підлягає.
Відтак, підсумовуючи усе вищеописане, суд вважає, що такий розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є оптимальним та відповідає критерію необхідності та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, що відповідає вимогам статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України та сталій практиці Європейського суду з прав людини.

Керуючись ст. ст. 123, 127, 129, 130, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Дебет” про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
2. Стягнути з Підгайцівської сільської ради (45602, Волинська обл., Луцький р-н, с. Підгайці, вул. Шкільна, буд.30; код ЄДРПОУ 04332331) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Дебет” (03124, м. Київ, бульвар Гавела Вацлава, буд. 4; код ЄДРПОУ 45320950) 1524,06 грн витрат на професійну правничу допомогу.
3. В іншій частині заяви відмовити.
4. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені статтями 256 - 257 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст додаткового рішення складено 25.02.2026.

Суддя Бідюк С. В.