ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/10566/22 Суддя (судді) першої інстанції: Колеснікова І.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Кузьменка В. В.,
суддів: Василенка Я. М., Карпушової О. В.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського національного університету імені Тараса Шевченка про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Київського національного університету імені Тараса Шевченка на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київського національного університету імені Тараса Шевченка, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Київського Національного Університету імені Тараса Шевченка, в особі керівника - ректора ОСОБА_15, яка полягає у ненаданні запитуваної інформації згідно з запитом ОСОБА_1 від 05.07.2022 про надання публічної інформації відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації»;
- зобов`язати Київський національний університет імені Тараса Шевченка повторно розглянути запит ОСОБА_1 про надання публічної інформації від 05.07.2022 та надати запитувану в ньому інформацію відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», з урахуванням висновків суду.
На виконання положень пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» адміністративну справу було передано до Київського окружного адміністративного суду за належністю.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Київського Національного Університету імені Тараса Шевченка, в особі керівника - ректора ОСОБА_15, яка полягає у ненаданні запитуваної інформації згідно з запитом ОСОБА_1 від 05.07.2022 про надання публічної інформації відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Зобов`язано Київський національний університет імені Тараса Шевченка повторно розглянути запит ОСОБА_1 про надання публічної інформації від 05.07.2022 та надати запитувану в ньому інформацію відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», з урахуванням висновків суду, наведених у даному рішенні.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Київським національним університетом імені Тараса Шевченка подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. 
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно з положеннями ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України.
Розгляд справи проведено у порядку письмового провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України.
Доводи апелянта обґрунтовані тим, що судом першої інстанції не враховано факт направлення відповіді на запит позивача, який, зокрема просить застосувати неналежний спосіб захисту. Зазначено, що запитувана позивачем інформація не є публічною, а стосується також особистого життя працівників, які не є суб`єктами декларування.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 05.07.2022 позивач, у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», направив запит на доступ до публічної інформації відповідача, а саме на ім`я керівника Київського Національного Університету імені Тараса Шевченка ректора ОСОБА_15.
Прохальна частина зазначеного запиту містила вимоги надати інформацію про:
- виплати, нараховані та виплачені ректору Київського Національного Університету імені Тараса Шевченка ОСОБА_15, у тому числі як заробітна плата, премія, надбавка, грошова компенсація, матеріальна допомога, оплата відпустки тощо, шляхом зазначення відповідної суми та виду виплат за кожен місяць 2022 року окремо;
- виплати, нараховані та виплачені проректорам Київського Національного Університету імені Тараса Шевченка ОСОБА_2 , у тому числі як заробітна плата, премія, надбавка, грошова компенсація, матеріальна допомога, оплата відпустки тощо, шляхом зазначення відповідної суми та виду виплат за кожен місяць 2022 року окремо;
- виплати, нараховані та виплачені проректору Київського Національного Університету імені Тараса Шевченка ОСОБА_3 , у тому числі як заробітна плата, премія, надбавка, грошова компенсація, матеріальна допомога, оплата відпустки тощо, шляхом зазначення відповідної суми та виду виплат за кожен місяць 2022 року окремо;
- виплати, нараховані та виплачені проректору Київського Національного Університету імені Тараса Шевченка ОСОБА_4 , у тому числі як заробітна плата, премія, надбавка, грошова компенсація, матеріальна допомога, оплата відпустки тощо, шляхом зазначення відповідної суми та виду виплат за кожен місяць 2022 року окремо;
- виплати, нараховані та виплачені проректору Київського Національного Університету імені Тараса Шевченка ОСОБА_5 , у тому числі як заробітна плата, премія, надбавка, грошова компенсація, матеріальна допомога, оплата відпустки тощо, шляхом зазначення відповідної суми та виду виплат за кожен місяць 2022 року окремо;
- виплати, нараховані та виплачені проректору Київського Національного Університету імені Тараса Шевченка ОСОБА_6 , у тому числі як заробітна плата, премія, надбавка, грошова компенсація, матеріальна допомога, оплата відпустки тощо, шляхом зазначення відповідної суми та виду виплат за кожен місяць 2022 року окремо;
- виплати, нараховані та виплачені проректору Київського Національного Університету імені Тараса Шевченка ОСОБА_7 , у тому числі як заробітна плата, премія, надбавка, грошова компенсація, матеріальна допомога, оплата відпустки тощо, шляхом зазначення відповідної суми та виду виплат за кожен місяць 2022 року окремо;
- виплати, нараховані та виплачені проректору Київського Національного Університету імені Тараса Шевченка ОСОБА_8 , у тому числі як заробітна плата, премія, надбавка, грошова компенсація, матеріальна допомога, оплата відпустки тощо, шляхом зазначення відповідної суми та виду виплат за кожен місяць 2022 року окремо;
- виплати, нараховані та виплачені проректору Київського Національного Університету імені Тараса Шевченка ОСОБА_9 , у тому числі як заробітна плата, премія, надбавка, грошова компенсація, матеріальна допомога, оплата відпустки тощо, шляхом зазначення відповідної суми та виду виплат за кожен місяць 2022 року окремо;
- виплати, нараховані та виплачені проректору Київського Національного Університету імені Тараса Шевченка ОСОБА_10 , у тому числі як заробітна плата, премія, надбавка, грошова компенсація, матеріальна допомога, оплата відпустки тощо, шляхом зазначення відповідної суми та виду виплат за кожен місяць 2022 року окремо;
- виплати, нараховані та виплачені співробітнику Київського Національного Університету імені Тараса Шевченка ОСОБА_11 , у тому числі як заробітна плата, премія, надбавка, грошова компенсація, матеріальна допомога, оплата відпустки тощо, шляхом зазначення відповідної суми та виду виплат за кожен місяць 2022 року окремо;
- виплати, нараховані та виплачені співробітнику Київського Національного Університету імені Тараса Шевченка ОСОБА_12 , у тому числі як заробітна плата, премія, надбавка, грошова компенсація, матеріальна допомога, оплата відпустки тощо, шляхом зазначення відповідної суми та виду виплат за кожен місяць 2022 року окремо;
- виплати, нараховані та виплачені співробітниці Українського фізико- математичного ліцею Київського Національного Університету імені Тараса Шевченка ОСОБА_13 , у тому числі як заробітна плата, премія, надбавка, грошова компенсація, матеріальна допомога, оплата відпустки тощо, шляхом зазначення відповідної суми та виду виплат за кожен місяць 2022 року окремо;
- виплати, нараховані та виплачені співробітниці Київського Національного Університету імені Тараса Шевченка ОСОБА_14 , у тому числі як заробітна плата, премія, надбавка, грошова компенсація, матеріальна допомога, оплата відпустки тощо, шляхом зазначення відповідної суми та виду виплат за кожен місяць 2022 року окремо;
- виплати, нараховані та виплачені керівникам наступних підрозділів Київського Національного Університету імені Тараса Шевченка, у тому числі як заробітна плата, премія, надбавка, грошова компенсація, матеріальна допомога, оплата відпустки тощо, шляхом зазначення відповідної суми та виду виплат за кожен місяць 2022 року окремо: Географічний факультет; Економічний факультет; Історичний факультет; Механіко-математичний факультет; Факультет інформаційних технологій; Факультет комп`ютерних наук та кібернетики; Факультет психології; Факультет радіофізики, електроніки та комп`ютерних систем; Факультет соціології; Фізичний факультет; Філософський факультет; Хімічний факультет; Інститут післядипломної освіти; Інститут Управління державної охорони України; Навчально-науковий інститут високих технологій; Навчально-науковий інститут "Інститут геології"; Навчально-науковий інститут журналістики; Навчально-науковий інститут міжнародних відносин; Навчально-науковий інститут права; Навчально-науковий інститут філології; Навчально-науковий інститут публічного управління та державної служби; Навчально-науковий центр "Інститут біології та медицини"; ВСП "Фаховий коледж геологорозвідувальних технологій"; ВСП "Оптико-механічний фаховий коледж"; Український фізико-математичний ліцей; Бухгалтерія; Студмістечко КНУ.
У відповіді на запит на доступ до публічної інформації за вих. номером № 075/179-26/33 від 11.07.2022, наданою відповідачем за підписом проректорки з науково-педагогічної роботи Олени Добржанської, позивачу відмовлено у наданні запитуваної інформації з посиланням на те, що «під час війни, з міркувань безпеки на період дії воєнного стану Університет надає відповіді на запити, що стосуються персональних даних працівників, виключно суб`єктам персональних даних і обмежує та відстрочує до закінчення дії правового режиму воєнного стану передачу персональних даних третім особам. До персональних даних відноситься будь-які відомості, за якими може бути ідентифікована людина, включно з даними про майновий стан».
Не погоджуючись із змістом наданої відповіді, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, який володіє інформацією щодо використання бюджетних коштів для виплат заробітної плати стосовно кола запитуваних позивачем осіб, протиправно не надав відповіді на жодне поставлене у запиті прохання позивача.
Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Порядок здійснення та забезпечення права на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначено Законом України «Про доступ до публічної інформації».
Відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Згідно з п. 1, 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язки розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом та максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації.
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Статтею 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:
1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;
2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у ст. 13 цього Закону;
3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.
Положенням п.1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.
Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при розв`язанні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом (ч. 4 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).
Статтею 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.
Частина 5 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачає, що запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 4 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації`розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Вказаний перелік підстав для відмови у задоволенні запиту на отримання інформації є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Інформація про заробітну плату та інші виплати працівнику державного органу або органу місцевого самоврядування є інформацією про фізичну особу. 
Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 2-рп/2012 від 20.01.2012 така інформація не є конфіденційною, оскільки стосується здійснення посадових чи службових обов`язків особою, яка обіймає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до частини 2 ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Такі випадки встановлені частиною 1 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», згідно з якою публічною інформацією з обмеженим доступом, є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.
Відповідач є юридичною особою публічного права, яка утворена у формі державної установи. Відповідно, заробітна плата та інші виплати (премії, матеріальна допомога тощо) посадовим та службовим особам відповідача є витратами з бюджету.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції вірно вказав, що відповідач є розпорядником запитуваної інформації щодо використання бюджетних коштів, зокрема, щодо виплати заробітної плати його працівникам, зокрема тим, про які зазначено у запиті позивача.
Закон України «Про засади запобігання та протидії корупції» у ст. 16 передбачає серед вимог щодо прозорості інформації неможливість віднесення до інформації з обмеженим доступом інформації про розміри, види оплати праці та будь-яких інших виплат з бюджету зазначеним у запиті особам. Більше того, Закон України «Про оплату праці» у ст. 31 дозволяє надавати відомості про оплату праці будь-яким органам чи особам зокрема у випадках, передбачених законодавством.
Отже, інформація про заробітну плату, премії, матеріальну допомогу, будь-які інші виплати з державного чи місцевого бюджету працівнику державного органу або органу місцевого самоврядування не є конфіденційною, не може бути обмежена в доступі та підлягає наданню відповіді на запит.
У контексті доводів відповідача, суд зазначає, що з огляду на необхідність забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, можливими є тимчасові обмеження прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб. Втім, їх вичерпний перелік наведено у ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», зміст якої не дозволяє стверджувати про особливості функціонування юридичних осіб як розпорядників публічної інформації у частині встановлення додаткового захисту персональних даних і/або обмеження інформації окрім державної таємниці.
У період дії правового режиму воєнного стану, у розпорядників інформації залишається обов`язок надавати запитувачам інформацію, крім випадків, передбачених законом. Такі випадки визначаються так званим трискладовим тестом, критерії якого закріплені у ч. 2 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Обмеження доступу до інформації здійснюється при дотриманні сукупності таких вимог:
1. Мета. Обмеження можливе лише задля згаданих вище цілей, закріплених у Конституції України (зокрема, інтереси національної безпеки, територіальної цілісності, громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам).
2. Імовірність шкоди. Розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам.
3. Баланс інтересів. Шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.
Воєнний стан в країні свідчить про існування додаткових загроз і національній безпеці, і територіальній цілісності, проте розголошення конкретної запитуваної інформації, тим більше публічної, не пов`язане із перспективою заподіяння шкоди, яка переважатиме суспільний інтерес, що становлять витрати з бюджету. Тож публічна інформація має надаватися навіть в умовах воєнного стану.
Згідно з ч. 6 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відстрочка допускається у разі, коли запитувана інформація не може бути надана для ознайомлення в передбачені строки у разі настання обставин непереборної сили. В такому разі рішення про відстрочку доводиться до відома запитувача у письмовій формі з роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Непереборна сила не виникає автоматично у зв`язку із підписанням указу про введення воєнного стану або подовженням дії цього правового режиму, запровадження воєнного стану є наслідком дії певних обставин. У випадку неможливості виконання обов`язку надати відповідь на запит про публічну інформацію повинні існувати конкретні обставини. Наприклад, мобілізація відповідальних працівників, відсутність у розпорядника технічної можливості (немає зв`язку, доступу через руйнування приміщення). І у разі зникнення таких обставин та відновлення нормальної роботи, у розпорядника автоматично відновлюється також обов`язок надати відповідь на усі запити, що накопичилися за цей час.
Відповідач також посилається на те, що «із вашого запиту неможливо визначити мету та/або правові підстави для запиту», проте згідно зі ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Відтак, відповідач, який володіє інформацією щодо використання бюджетних коштів для виплат заробітної плати стосовно кола запитуваних позивачем осіб, протиправно не надав відповіді на жодне поставлене у запиті прохання позивача.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці зазначив, що ефективний спосіб захисту повинен бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд суб`єкта владних повноважень дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (Рішення у справі «Гурепка проти України» від 06.09.2005) і такий спосіб захист повинен існувати незалежно від форми його вираження у правовій системі тієї чи іншої країни (Рішення у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» від 15.11.1996). Ефективний спосіб захисту повинен запобігати виникненню або продовженню порушенню чи надати належне відшкодування порушенню, що мало місце (Рішення у справі «Кудла проти Польщі» від 26.10.2000).
У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.
Згідно Рекомендації Комітету Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Суд звертає увагу, що дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи бездіяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Колегія суддів погоджується з тим, що враховуючи обставини даної справи, належним, об`єктивним та ефективним способом захисту є зобов`язання Київського національного університету імені Тараса Шевченка повторно розглянути запит ОСОБА_1 про надання публічної інформації від 05.07.2022 та надати запитувану в ньому інформацію відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду, яка наведена в апеляційній скарзі, позаяк вона не спростовує висновки суду першої інстанції та не доводить дотримання вимог чинного законодавства Київським національним університетом імені Тараса Шевченка при опрацюванні звернення ОСОБА_1 в межах спірних правовідносин.
Відтак, виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню, про що вірно вказано судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.
Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.
Доказів, які б відповідали вимогам ст.ст. 73 - 76 КАС України, та спростовували зазначені вище мотиви або підтверджували відсутність підстав для задоволення позову апелянтом до суду апеляційної інстанції не надано.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанцій.
Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права ухвалив рішення повно і всебічно з`ясувавши обставини справи.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Київського національного університету імені Тараса Шевченка на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського національного університету імені Тараса Шевченка про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко 

Судді: О. В. Карпушова 

Я. М. Василенко