Справа № 643/2941/26
Провадження № 2-а/643/74/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2026   м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого судді Єрмак Н.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом Царьова Романа Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Царьов Р.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Салтівського районного суду міста Харкова з адміністративним позовом до відповідачів, в якому просить скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №R337004 від 06.02.2026 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та накладено адміністративне стягнення у розмірі 8500 грн.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що постановою №R337004 від 06.02.2026 Cалтівського районного у м. ІНФОРМАЦІЯ_4 про справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та накладено адміністративне стягнення у розмірі 8500 грн. 
Позивач отримав повістку № 6130545 від 22.12.2025 року, згідно з якою йому належало з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 15.01.2026 о 09:00 годин для уточнення даних. Через неможливість прибуття позивача у зазначений термін у зв`язку з наявністю поважної причини: Стан здоров`я: Відповідно до Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, йому встановлено діагноз: ГРВЗ. Вазомоторна ріно-синосунопатія (Синусит гострий хронічний). Дане захворювання вимагає дотримання режиму суворої самоізоляції для запобігання поширенню хвороби.
Вважає, що у зв`язку з порушеннями з боку відповідача вимог діючого законодавства та безпідставне звинувачення позивача у вчиненні правопорушення, постанова №R337004 від 06.02.2026 підлягає скасуванню.
Ухвалою судді Салтівського районного суду міста Харкова від 18.02.2026 відкрито провадження у справі, надано відповідачу право на подання відзиву та витребувано у відповідача належним чином завірену копію протоколу та інших документів, які передували та/або були підставою складення постанови.
Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо): не застосовувались.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 надала до суду відзив, в якому зазначила, що у зв`язку з не прибуттям ОСОБА_1 у строк та місце, визначені в повістці в автоматичному режимі було засобами програмного забезпечення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, внесено відповідні відомості до Єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів. Військовозобов`язаним ОСОБА_1 було порушено вимоги абз. 2 ч. 1 ст.22 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” , абз. 3 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого ПКМУ від 30.12.2022р. №1487, абз.2 ч. 10 ст.1 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”. Відомості які позивач вважає такими, що порушують його права та обов`язки, внесені автоматично до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних. 
05.02.2026 до ІНФОРМАЦІЯ_5 через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (застосунок Резерв+) надійшла заява від ОСОБА_1 , про визнання правопорушення в порядку статті 279-9 КУпАП, в якій він зазначив, що не оспорює допущене правопорушення, та згоден на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності. 06.02.2026 відбувся розгляд справи про адміністративне правопорушення, скоєне громадянином ОСОБА_1 . На підставі викладеного, просила суд відмовити у задоволенні позову.
Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_6 відзив на позовну заяву не надав.
Повно та всебічно вивчивши докази надані суду в обґрунтування позовної заяви, суд встановив наступне.
Так встановлено, що 06.02.2026 Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за те, що він не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_5 у строк та місце, зазначені у повістці. Також, в постанові зазначено, що 05.02.2026 до ІНФОРМАЦІЯ_5 через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста надійшла заява від ОСОБА_1 , про визнання правопорушення, в якій він зазначив, що не оспорює допущене правопорушення, та згоден на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності. 
На підтвердження зазначених в позовній заяві обставин наявності поважної причини неприбуття за викликом у встановлений у ній день і час до ТЦК та СП, позивачем надано копію довідки про те, що ОСОБА_1 15.01.2026 було встановлено діагноз вазомоторна ріно-синосунопатія та призначено лікування, копія якої 17.01.2026 була направлена відповідачу засобами поштового зв`язку. 
Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинених в особливий період, у вигляді штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", Закон України "Про оборону України", Закон України Про Збройні Сили України", Закон України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Абзацом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон 3543-ХІІ) визначено, що мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.
Абзацом 5 частини 1 статті 1 Закону 3543-ХІІ передбачено, що особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Також відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Даним Указом постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
В свою чергу, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» на всій території України оголошено проведення загальної мобілізації.
Відповідними Законами вносились зміни до даних Указів, на підставі яких продовжено дію воєнного стану та загальну мобілізацію.
Таким чином, з 24 лютого 2022 року в Україні триває особливий період.
В силу статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до частини восьмої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Кабінетом Міністрів України затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки від 23.02.2022 № 154 (далі - Положення). Відповідно до пункту 1 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Відповідно до пунктів 9-11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою КМ України від 23.02.2022 № 154, завданнями/функціями Центрів, серед іншого, є: ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів; оформлення та видача військово-облікових документів призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладання адміністративних стягнень відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, здійснення заходів оповіщення та призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).
В свою чергу, згідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсування військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Згідно до статті 235 КУпАП від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Вручення повісток, їх отримання та обов`язок з`явитися за отриманою повісткою регулюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022р. № 1487, Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024р. № 560.
Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни, серед іншого, зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Відповідно до пункту 23 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 № 560 (далі - Порядку), поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).
Пункт 24 Порядку передбачає, що у разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
В свою чергу, згідно пункту 3 додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 (далі - Порядку), призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсування або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Судом встановлено, що уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_7 на виконання законодавства з питань військового обов`язку, мобілізаційної підготовки та мобілізації здійснено оповіщення громадянина ОСОБА_1 про виклик шляхом вручення йому повістки, де датою прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_7 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено 15.01.2026 о 09:00 год.
Виходячи з вищезазначених положень законодавства, позивач був зобов`язаний прибути за цим викликом до ІНФОРМАЦІЯ_7 , проте, у визначений час він не з`явився.
Крім того, згідно постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, він просив справу розглядати за його відсутності, провину визнав. Суду з цього питання ніяких пояснень позивачем не надано.
Тому, на думку суду, своїми діями ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку і мобілізацію, а саме, вимоги абзацу другого частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.п. 23, 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 № 560, і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Також, слід зазначити, що медична довідка про те, що позивач ОСОБА_1 захворів вазомоторною ріно-синосунопатією, не може слугувати доказом неможливості через це з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Інші доводи, викладені у позовній заяві, висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, не спростовують.
При цьому, Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).
Зважаючи на викладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення № R337004 від 06 лютого 2026 року відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП складена повноважною особою, за своєю формою та змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Тому, приймаючи вказану постанову, начальник ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим, відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови з огляду на її правомірність.
Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення пред`явленого адміністративного позову.
Керуючись ст.ст. 77, 229, 242, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог Царьова Романа Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , місце проживання чи перебування, АДРЕСА_2 . 
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , місцезнаходження АДРЕСА_3 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , місцезнаходження АДРЕСА_4 .

Суддя         Наталія ЄРМАК