Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2026 року Справа№200/1079/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О., розглянувши порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спорту, - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2026 року ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – ГУ ПФУ, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спорту, - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – ГУ ПФУ в Донецькій області, третя особа), в якій просив: - визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №056750012273 від 04.06.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.05.2025 про призначення пенсії за віком, зарахувати до страхового стажу: період трудової діяльності з 13.02.1984 по 26.08.1987 у Братському об`єднаному авіазагоні Східносибірського управління цивільної авіації Міністерства цивільної авіації м. Братська Іркутської області з врахуванням роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі в пільговому обрахунку кожного року роботи за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу на підставі архівної довідки №Я-7 від 18 листопада 2004 року, архівної довідки №Я-8 від 18 листопада 2004 року, довідки №Я-06 від 18 листопада 2004 року, виданих архівним відділом Адміністрації міста Братська Іркутської області РФ; період трудової діяльності з 30.08.1987 по 30.12.1990 в Братському целюлозно-паперовому коледжі державної освітньої установи вищої професійної освіти «Братський державний університет» м. Братськ Іркутської області з врахуванням роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі в пільговому обрахунку кожного року роботи за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу на підставі дублікату трудової книжки НОМЕР_1 від 17 травня 2005 року, довідки №342 від 17 травня 2005 року, довідки №341 від 17 травня 2005 року, виданих Братським целюлозно-паперовим коледжем державної освітньої установи вищої професійної освіти «Братський державний університет» м. Братськ Іркутської області; періоди здійснення в Україні підприємницької діяльності в якості фізичної особи – підприємця з 30.01.1992 по 10.12.1998, з 18.09.1999 по 31.05.2000, з 01.07.2000 по 13.12.2000, з 14.06.2001 по 31.04.2002, з 01.06.2002 по 31.12.2003 та з 01.01.2005 по 31.03.2005, та призначити йому з 5 липня 2024 року пенсію за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.
На обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на безпідставну відмову в призначенні пенсії у зв`язку з не зарахуванням спірних періодів до страхового стажу. Позивач вважає, що долученими до позову документами підтверджено його трудову діяльність з 13.02.1984 по 30.12.1990 в районі, прирівняному до районів Крайньої Півночі. При винесенні оскаржуваного рішення про відмову в призначенні пенсії за віком, у розпорядженні відповідача були наявні відомості (повідомлення) від ОСОБА_1 про те, що йому не призначалася пенсія на території іншої держави, а тому підстава не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи згідно з дублікатом трудової книжки НОМЕР_2 виданої 19.05.2005 через відсутність документів про неотримання пенсії в іншій державі є необґрунтованою.
Також позивач вважає, що надані докази підтверджують в повному обсязі періоди здійснення ОСОБА_1 в Україні підприємницької діяльності, в тому числі у спірні періоди з 30.01.1992 по 10.12.1998, з 18.09.1999 по 31.05.2000, з 01.07.2000 по 13.12.2000, з 14.06.2001 по 31.04.2002, з 01.06.2002 по 31.12.2003 та з 01.01.2005 по 31.03.2005, а тому такі періоди беззаперечно підлягають включенню до трудового/страхового стажу позивача.
Відповідач надав відзив на адміністративний позов в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що за принципом екстериторіальності документи позивача розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області та відповідно за результатами розгляду поданих документів прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 04.06.2025 №056750012273. Посилається на те, що за результатом розгляду документів до страхового стажу не зараховано: - періоди з 04.09.1987 по 30.12.1990 згідно довідки № 342 від 17.05.2005 та період з 13.02.1984 по 20.02.1984 та у 1984-1987 роках згідно довідок Я-7, Я-8 від 18.11.2004 оскільки відсутнє проставлення апостеля компетентним органом держави, в якій документ був складений; -періоди роботи з 30.08.1987 по 30.12.1990 в росії згідно дубліката трудової книжки НОМЕР_2 виданої 19.05.2005 оскільки відповідно до постанови КМУ від 16.05.2025 № 562 не долучено документів про неотримання в іншій державі пенсійних виплат та в заяві про призначення пенсії не зазначена причина неможливості їх отримання. Зазначає, що страховий стаж роботи з 01.01.1999 враховано згідно даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Посилається на те, що оскільки, у трудовій книжці позивача відсутні відомості щодо користування пільгами, які надавалися працівникам у районах Крайньої Півночі та відсутні відомості про укладення договорів строком не менше, ніж на 3 роки, а інших документів щодо підтвердження поширення пільг, передбачених указами Президії Верховної Ради СРСР заявник не надавав, тому відсутні правові підстави для зарахування періодів роботи позивача з у півторакратному розмірі. Крім того, вважає, що для зарахування до страхового стажу позивача, необхідного для призначення пенсії, періоду здійснення підприємницької діяльності не має підстав оскільки позивачем не надано визначених законодавством документів, які б підтверджували сплату страхових внесків, та передбачених законодавством податків.
Третя особа також надала відзив (пояснення) на адміністративний позов, яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що до страхового стажу не враховано періоди роботи в російській федерації: - з 13.02.1984 по 26.08.1987 у братському об`єднаному авіазагоні східносибірського управління цивільної авіації міністерства цивільної авіації м. братська іркутської області згідно довідок Я-6, Я-7, Я-8 від 18.11.2004, оскільки відсутнє проставлення апостеля компетентним органом держави, в якій документ був складений; - з 30.08.1987 по 30.12.1990 в братському целюлозно-паперовому коледжі згідно дубліката трудової книжки НОМЕР_2 від 19.05.2005 в зв`язку з порушенням порядку видачі дублікату трудової книжки згідно пунктів 5.1 та 5.2 Інструкції № 58, оскільки запис про роботу не відповідає даті заповнення дубліката трудової книжки. Довідка від 17.05.2005 № 342 не підлягає розгляду, оскільки відсутнє проставлення апостеля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Дані про укладення термінового трудового договору за вищезазначені періоди не надавались, правові підстави для подальшого зарахування вищезазначених періодів у пільговому обчисленні один рік роботи за один рік і шість місяців як трудовий стаж, вироблений в районі Крайньої Півночі, відсутні. Також посилається на те, що періоди ведення підприємницької діяльності до 01.01.2004 враховано відповідно до листа Пенсійного фонду України від 01.05.2005 № 10560-8955/Я-05/8-0500/25 про види системи оподаткування та сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ОСОБА_1 . Періоди ведення підприємницької діяльності після 01.01.2004 зараховано по даним індивідуальних відомостей про застраховану особу з урахуванням вимог підпункту 1 пункту 3-1 розділу XV Закону № 1058. Вважає, що для зарахування до страхового стажу періодів ведення підприємницької діяльності з 30.01.1992 по 10.12.1998, з 18.09.1999 по 31.05.2000, з 01.07.2000 по 13.12.2000, з 14.06.2001 по 31.04.2002, з 01.06.2002 по 31.12.2003 та з 01.01.2005 по 31.03.2005 відсутні правові підстави. 
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 2 березня 2026 року суддею прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), витребувано докази.
Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені сторонами обставини, дійшов наступних висновків.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України № НОМЕР_3 , виданого 18.06.2020.
Позивач подав заяву від 27.05.2025 про призначення пенсії, в якій зазначив, що пенсія іншого виду, за іншими законами або в іншій державі, у тому числі в іншій державі з урахуванням періодів трудової діяльності до 01.01.1992 в республіках колишнього Союзу РСР – не призначалась та не отримує.
Позивач також додав заяву від 01.05.2025, в якій зазначив, що пенсія в Російській Федерації та окупованих територія не призначалась.
За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 27.05.2025 про призначення пенсії за віком ГУ ПФУ у Львівській області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії № 056750012273 від 04.06.2025.
Указаним рішенням позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком. Зазначено, що вік заявника 60 років 10 місяців 23 дні. Страховий стаж особи становить 20 років 2 місяці 8 днів. Стаж для визначення права згідно п.3.1 ПП Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 22 роки 6 місяців 5 днів. Зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано: 
- періоди з 04.09.1987 по 30.12.1990 згідно довідки № 342 від 17.05.2005 та період з 13.02.1984 по 20.02.1984 та у 1984-1987 роках згідно довідок Я-7, Я-8 від 18.11.2004 оскільки відсутнє проставлення апостеля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Відповідно до Закону України від 23.12.2022 «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993» відповідно до якого у відносинах, зокрема, з російською федерацією дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України, у м.Мінську 22.01.1993 ратифікованої Законом України від 10.11.1994 № 240/94-ВР та протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, вчинено від імені України у м.Москва 28.03.1997 і ратифіковано Законом України від 03.03.1998 №140/98-ВР. Документи, необхідні для призначення пенсії, уточнюючі довідки про пільговий характер роботи, про навчання, про цивільний стан особи та інші документи враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостеля компетентним органом держави, в якій документ був складений, передбаченого ст.4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961. 
- періоди роботи з 30 08.1987 по 30.12.1990 в Росії згідно дубліката трудової книжки НОМЕР_2 виданої 19.05.2005 оскільки відповідно до постанови КМУ від 16.05.2025 № 562 не долучено документів про неотримання в іншій державі пенсійних виплат та в заяві про призначення пенсії не зазначена причина неможливості їх отримання. Страховий стаж роботи з 01.01.1999 враховано згідно даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Згідно пункту 2 статті 24 Закону 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. 
Відповідач надав до суду розрахунок стажу позивача (форма РС-право), відповідно до якого (у межах спірних правовідносин), до страхового стажу позивача зараховані періоди з 11.12.1998 по 17.09.1999, з 01.06.2000 по 30.06.2000, з 14.12.2000 по 13.06.2001, з 01.05.2002 по 31.05.2002, з 01.10.2004 по 31.12.2004 та з 01.04.2005 по 30.06.2010. Усього стаж позивача за цим розрахунком становить 22 роки 6 місяців 5 днів.
Позивачем до суду надана копія дублікату трудової книжки НОМЕР_1 (а також переклад на українську мову), дата заповнення 17.05.2005, в якій наявні записи №№ 1-2 щодо роботи позивача у період з 30.08.1987 по 30.12.1990 на посаді техніка-механіка в місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі в Братському целюлозно-паперовому коледжі державної освітньої установи вищої професійної освіти «Братський державний університет».
Архівним відділом Адміністрації міста Братська Іркутської області РФ видані позивачу архівні довідки №Я-7, № Я-8 і Я-6 від 18 листопада 2004 року. Також позивач надав до суду переклади архівних довідок № Я-6, № Я-7, № Я-8, № 341, № 342 які засвідчені приватним нотаріусом.
В архівній довідці № Я-7 від 18 листопада 2004 року, зазначено, що накази по особовому складу Братського об`єднаного авіазагону Східносибірського управління цивільної авіації Міністерства цивільної авіації м. Братська Іркутської області на ОСОБА_1 не збереглися. В особистій картці форми Т-2 наявні відмітки про прийом з 13.02.1984 наказ №15л від 20.02.1984, про звільнення з 26.08.1987 наказ №63л від 02.07.1997. 
В архівній довідці № Я-8 від 18 листопада 2004 року, зазначено, що Братський об`єднаний авіазагін Східносибірського управління цивільної авіації Міністерства цивільної авіації в 1984 – 1987 р.р. знаходився на території міста Братська Іркутської області. Указом Президії Верховної Ради РРФСР від 10.02.1960, Постановою Уряду РФ №287 від 13.04.92 територія міста Братська та Братського району прирівняна до районів Крайньої Півночі. 
Відповідно до довідки № Я-6 від 18 листопада 2004 року позивачу у період з березня 1984 року по вересень 1987 року було виплачено заробітну плату в Братському об`єднаному авіазагоні Східносибірського управління цивільної авіації Міністерства цивільної авіації м. Братська Іркутської області. Зазначено, що з цих сум зроблено внески до Пенсійного фонду. 
Відповідно до копії довідки Братського целюлозно-паперового коледжу № 342 від 17 травня 2005 року ОСОБА_1 дійсно працював у Братському целюлозно-паперовому коледжі з 30.08.1987 нак. №34-А від 4.09.1987 р. по 30.12.1990 нак. №64-А від 30.12.1990. Також зазначено, що Указом Президії Верховної Ради РРФСР від 10.02.60, Постановою Уряду РФ №287 від 13.04.92 територія міста Братська та Братського району прирівняна до районів Крайньої Півночі; При підрахунку загального трудового стажу, а також з особливими умовами праці, передбаченої ст.12 Закону №340-1 від 20.11.1990 «Про державні пенсії в Російській Федерації», період праці з 1987 по 1990 на цьому підприємстві, обчислюється у пільговому порядку 1 рік за 1,5 року.
У довідці Братського целюлозно-паперового коледжу №341 від 17 травня 2005 року зазначено, що позивачу з жовтня 1987 року по грудень 1990 року було виплачено заробітну плату. Зазначено, що з цих сум зроблено внески до Пенсійного фонду.
Також позивач надав до суду копію перепуски № 953 на ім`я ОСОБА_1 на територію автобази Братського ОАО і копію профспілкового квитка №26719300 від 12 листопада 1985 року, відповідно до якого ОСОБА_1 з 1984 по 1987 роки перебував в профспілці авіапрацівників об`єднаного комітету профспілки Братського авіапідприємства та по 26.08.1987 сплачував відповідні членські внески.
У копії свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності – фізичної особи, серії В02 №651746 від 25.09.1998, виданим Слов`янською міською радою, щодо ОСОБА_1 , зазначено дату державної реєстрації 30.01.1992.
Згідно з копією довідки від 20.08.2004 № 445 про взяття на облік платника податків ОСОБА_1 узятий на облік 31 січня 1992 № 8 в Сло`янській ОДПІ.
Відповідно до копії свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи – підприємця серії В02 №651746 від 30.05.2007, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа – підприємець з 30.01.1992. Номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про заміну свідоцтва про державну реєстрацію 2 277 017 0000 006450.
У витязі з реєстру платників єдиного податку №1606100330\651 від 01.08.2016, виданим Слов`янською об`єднаною державною податковою інспекцією, зазначено, що дата обрання позивачем або переходу на спрощену систему оподаткування – 01.01.2012, друга група, ставка 20% до розміру мінімальної заробітної плати.
Листом ГУ ДПС у Донецькій області № 3160/6/05-99-50-02-14 від 12.03.2025 позивачу на його заяву від 12.02.2025 № б/н, повідомлено про те, що за даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС України фізична особа ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) перебуває на податковому обліку як фізична особа - підприємець у ГУ ДПС (Краматорська державна податкова інспекція) з 31.01.1992 по «теперішній час».
Відповідно до копії листа ГУ ДПС у Донецькій області № 8244/6/05-99-24-03-05 від 25.04.2025 ОСОБА_1 на його заяву від 07.04.2025 повідомлено про те, що за даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС України він перебуває на податковому обліку як фізична особа-підприємець в ГУ ДПС у Донецькій області, Краматорська державна податкова інспекція. Дата державної реєстрації: 31.01.1992. Щодо обраної ним системи оподаткування: з 31.01.1992 по 30.09.2004 - загальна система оподаткування; з 01.10.2004 по теперішній час - спрощена система оподаткування (з 30.01.2012 - друга група платника єдиного податку зі ставкою 20 відсотків від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року). Додатково зазначено, що інформація про фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали спосіб оподаткування за єдиним, фіксованим податками або вели облік доходів і витрат на загальних підставах передавалася відділу пенсійного фонду щоквартально до 1 кварталу 2012 року.
Листом ГУ ПФУ в Донецькій області від 01.05.2025 № 10560-8955/Я-05/8-0500/25 позивачу на його звернення від 11.04.2025 повідомлено про те, що він перебуває на обліку в Головному управлінні як фізична особа - підприємець з 31.01.1992. За періоди: з 31.01.1992 по 30.06.1993 в Головному управлінні відсутня інформація про сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; з 01.07.1993 по 31.03.1994 перебував на загальній системі оподаткування нараховував та сплачував страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; з 01.04.1994 по 30.06.1994 перебував на загальній системі оподаткування не отримував дохід від підприємницької діяльності та не сплачував страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; з 01.07.1994 по 31.12.1995 перебував на загальній системі оподаткування нараховував та сплачував страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; з 01.01.1996 по 30.06.1997 перебував на загальній системі оподаткування не отримував дохід від підприємницької діяльності та не сплачував страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; з 01.07.1997 по 31.12.1997 перебував на загальній системі оподаткування нараховував та сплачував страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; з 01.01.1998 по 10.12.1998 перебував на загальній системі оподаткування не отримував дохід від підприємницької діяльності та не сплачував страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; з 11.12.1998 по 17.09.1999 перебував на спрощеній системі оподаткування (фіксований податок, відсоток надходжень до бюджету Пенсійного фонду із суми фіксованого податку 10%); з 18.09.1999 по 31.05.2000 перебував на загальній системі оподаткування не отримував дохід від підприємницької діяльності та не сплачував страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; з 01.06.2000 по 30.06.2000 перебував на спрощеній системі оподаткування (фіксований податок, відсоток надходжень до бюджету Пенсійного фонду із суми фіксованого податку 10%); з 01.07.2000 по 13.12.2000 перебував на загальній системі оподаткування не отримував дохід від підприємницької діяльності та не сплачував страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; з 14.12.2000 по 13.06.2001 перебував на спрощеній системі оподаткування (фіксований податок, відсоток надходжень до бюджету Пенсійного фонду із суми фіксованого податку 10%); з 14.06.2001 по 31.04.2002 перебував на загальній системі оподаткування не отримував дохід від підприємницької діяльності та не сплачував страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; з 01.05.2002 по 31.05.2002 перебував на спрощеній системі оподаткування (фіксований податок, відсоток надходжень до бюджету Пенсійного фонду із суми фіксованого податку 10%); з 01.06.2002 по 31.12.2003 перебував на загальній системі оподаткування не отримував дохід від підприємницької діяльності та не сплачував страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Також до суду надані копії наступних патентів, виданих позивачу відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 «Про прибутковий податок з громадян»: 
- патент НОМЕР_5 від 10.12.1998 з терміном дії з 11.12.1998 по 10.01.1999 (цей період зараховано до страхового стажу позивача); 
- патент НОМЕР_6 від 19.01.1999 з терміном дії з 20.01.1999 по 19.02.1999 (цей період зараховано до страхового стажу позивача); 
- патент НОМЕР_7 від 22.02.1999 з терміном дії з 20.02.1999 по 19.03.1999 (цей період зараховано до страхового стажу позивача); 
- патент НОМЕР_8 від 22.03.1999 з терміном дії з 22.03.1999 по 21.04.1999 (цей період зараховано до страхового стажу позивача); 
- патент № 027781 від 21.04.1999 з терміном дії з 22.04.1999 по 21.05.1999 (цей період зараховано до страхового стажу позивача); 
- патент № 026800 від 21.05.1999 з терміном дії з 22.05.1999 по 21.06.1999 (цей період зараховано до страхового стажу позивача); 
- патент НОМЕР_9 від 23.06.1999 з терміном дії з 22.06.1999 по 21.07.1999 (цей період зараховано до страхового стажу позивача); 
- патент ПАБ № 233181 від 13.12.2000 з терміном дії з 14.12.2000 по 13.01.2001 з продовженням до 13.06.2001 (цей період зараховано до страхового стажу позивача);
- патент серія ПАА №659196 від 01.05.2002 з терміном дії з 01.05.2002 по 31.05.2002 (цей період зараховано до страхового стажу позивача). 
Позивач також надавав копії квитанцій № 146 і № 147 від 07.10.2002, проте за цими квитанціями платник ОСОБА_2 сплачувала штрафні санкції та збір по безробіттю.
Крім того, позивач надав копію довідки Державної податкової адміністрації України Серія В 625450 від 1 липня 2002 року про трудові відносини фізичної особи з платником єдиного податку відповідно до якої ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах із суб`єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_2 , яка відповідно до Свідоцтва про сплату єдиного податку (серія А № 117026 від 04.06.2002) є платником єдиного податку: у другому кварталі 2002 року, у третьому кварталі 2002 року, у четвертому кварталі 2002 року.
У наданих до суду Індивідуальних відомостях про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форма ОК-5 щодо позивача, з наявні дані про нарахування доходу і сплату страхових внесків за період жовтень – грудень 2004 року (цей період зарахований до страхового стажу позивача), проте відсутні відомості про нарахування доходу і сплату страхових внесків за періоди з січня 2004 року по вересень 2004 року і з січня 2005 року по березень 2005 року.
Спірні правовідносини виникли у зв`язку з відмовою в призначенні пенсії за віком.
Частиною 1 ст. 26 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон № 1058-IV) передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
Частиною 1 ст. 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ч. 1 і ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV установлено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 64 Закону № 1058-IV передбачено, що Виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України.
Відповідно до п. 5 розділу XV Закону № 1058-IV передбачено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".
Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Підпунктом 2 п. 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі – Порядок № 22-1), передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.
За період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.
Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі – Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Також п. 4 Порядку № 637 передбачено, що періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).
Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктами 3 та 4 Порядку підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат особам, які проживають в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР для зарахування їх до страхового стажу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2025 року № 562, передбачено, що в разі коли в документах, що подаються особою до територіального органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії, зазначено періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР, у заяві про призначення пенсії така особа зазначає інформацію про те, що вона отримує або не отримує пенсійні виплати в інших державах.
У разі коли у заяві про призначення пенсії особа зазначила інформацію про те, що вона не отримує пенсійні виплати в іншій державі, особа додає до заяви про призначення пенсії документи, видані органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в іншій державі, які підтверджують факт неотримання таких виплат.
У разі відсутності документів про неотримання в іншій державі пенсійних виплат особа зазначає причини неможливості їх отримання та може звернутися до територіального органу Пенсійного фонду України за допомогою в поданні до іншої держави запиту щодо відповідних документів.
До надходження відповідних документів до територіального органу Пенсійного фонду України пенсія особі обчислюється без урахування періодів трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР, крім випадків відсутності можливості здійснення обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та органами пенсійного забезпечення іншої держави та документального підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат за зазначені періоди.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. 
У подальшому дію воєнного стану продовжено та він діє на цей час.
Судом установлено, що позивач у заяві про призначення пенсії вказав, що пенсія іншого виду, за іншими законами або в іншій державі, у тому числі в іншій державі з урахуванням періодів трудової діяльності до 01.01.1992 в республіках колишнього Союзу РСР – не призначалась та позивач не отримує.
Також очевидною є обставина щодо того, що відсутності можливості здійснення обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та органами пенсійного забезпечення РФ.
Статтею 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, яка була ратифікована Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, передбачено, що документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції та за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без будь-якого спеціального посвідчення.
Документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін і доказовою силою офіційних документів.
Відповідно до Закону України від 1 грудня 2022 року № 2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» Верховна Рада України постановила зупинити у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР, а також вийти з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР.
Водночас п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 4 лютого 2023 року № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» установлено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 р. такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.
Верховний Суд у постанові від 29 листопада 2023 року у справі № 202/4449/22 зазначив наступне: «Відповідно до вказаного Закону дію Конвенції було зупинено у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь.
Це означає, що дія цієї Конвенції, у тому числі і статті 13, зупиняється щодо будь-яких документів, виданих, посвідчених лише у двох країнах (російська федерація та республіка білорусь), незалежно від дати їх видачі, посвідчення.
Проте з дати зупинення дії Конвенції 1993 року у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь до документів, виданих на території цих країн, при їх пред`явленні на території України застосовуватиметься вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, яка була підписана 05 жовтня 1961 року в м. Гаага. Відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних документів» від 10 січня 2002 року № 2933-ІІІ Україна приєдналася до Конвенції, яка набрала чинності з 22 грудня 2003 року та залишається чинною у відносинах України з російською федерації і республікою білорусь.
Водночас для захисту прав і свобод громадян України та інших осіб, що мають документи вказаних країн, Кабінетом Міністрів України було врегульоване питання використання документів цих країн на час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування.
Так, відповідно до пункту 1 постанови Кабінетом Міністрів України від 04 лютого 2023 року № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав», під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.
Таким чином, станом на день розгляду справи апеляційним судом свідоцтво про укладення шлюбу, видане на території російської федерації, не потребує будь-якої легалізації. Тому таке свідоцтво може бути прийнято судом як доказ укладення шлюбу між сторонами та не може бути окремою підставою для відмови у розірванні шлюбу».
Суд вважає, що наведена практика Верховного Суду є релевантною до цієї справи в частині врахування вказаних довідок, наданих позивачкою.
Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року передбачено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.
У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.
Статтею 11 указаної Угоди передбачено, що необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.
Зі змісту ст. 13 указаної Угоди випливає, що пенсійні права громадян держав-учасників Співдружності, які виникли у відповідності до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і у випадку виходу з Угоди держави-учасника, на території якої вони мешкають.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1328 від 29.11.2022 “Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав – учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення” постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав – учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві. Указана постанова набрала чинності 02.12.2022 року. 2783
Спірний період з 13.02.1984 по 26.08.1987 і з 30.08.1987 по 30.12.1990 виникли до набуття чинності вказаною Постановою.
Відтак припинення участі РФ в Угоді, так само, як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, адже такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень.
Згідно з Переліком районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 і від 26.09.1967 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» визначений постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10.11.1967, місто Братськ та Братський район Іркутської області віднесено до місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі. 
Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, встановлено Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», а також Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967 №530/П-28.
Відповідно до пункту 3 постанови Ради Міністрів СРСР від 10.02.1960 № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі після 01.03.1960 року - за 1 рік і 6 місяців при нарахуванні стажу для отримання пенсії за віком та по інвалідності.
Також відповідно до Відповідно до пункту 110 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою ради Міністрів СРСР від 3 серпня 1972 року № 590, робота в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 1 березня 1960 року зараховується в стаж в полуторному розмірі за умови, якщо працівник мав право на пільги, встановлені статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».
Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10 листопада 1967 року.
Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року регламентовано, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.
Указом Президії ВР СРСР від 29 вересня 1967 року було скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, а саме: зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.
Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.
Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу 1 Інструкції № 530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 «Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» і від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».
Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.
Верховний суд у постанові від 8 листопада 2019 року у справі № 396/153/17(2-а/396/13/17) зазначив, що системний аналіз вказаних положень дає підстави дійти висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність наступних обставин:
1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях;
2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року та від 29 вересня 1967 року та Постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».
При цьому, основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях є її трудова книжка, а також ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема, архівною довідкою.
Верховний Суд у справах №302/662/17-а, №263/13671/16-а, №352/1612/15а (2а/352/70/15), №348/2208/16-а, №265/6105/16-а дійшов висновку, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.
Судом установлено, що періодах з 13.02.1984 по 26.08.1987 і з 30.08.1987 по 30.12.1990 позивач працював в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, що підтверджується архівною довідкою № Я-7 від 18 листопада 2004 року і довідкою № Я-6 від 18 листопада 2004 року (щодо періоду з 13.02.1984 по 26.08.1987), довідкою № 342 від 17 травня 2005 року, довідкою № 341 від 17 травня 2005 року і дублікатом трудової книжки позивача (щодо періоду з 30.08.1987 по 30.12.1990).
Крім того, у пункті 2 Розділу 1 Інструкції № 530/П-28 вказано, що пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.
Суд зазначає, що з огляду на наведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.
Отже, наявні достатні та необхідні правові підстави для зарахування періоду роботи позивача з 13.02.1984 по 26.08.1987 і з 30.08.1987 по 30.12.1990 до страхового стажу із застосуванням пільгового коефіцієнту - один рік за один рік і шість місяців.
Щодо зарахування до страхового стажу позивача періодів здійснення підприємницької діяльності суд зазначає наступне.
Судом установлено, що періоди з 11.12.1998 по 17.09.1999, з 01.06.2000 по 30.06.2000, з 14.12.2000 по 13.06.2001, з 01.05.2002 по 31.05.2002, з 01.10.2004 по 31.12.2004 зараховані до страхового стажу позивача. Зокрема, до страхового стажу зараховано всі періоди відповідно до наданих позивачем патентів.
Листом ГУ ПФУ в Донецькій області від 01.05.2025 № 10560-8955/Я-05/8-0500/25 підтверджено, що в періодах з 01.07.1993 по 31.03.1994, з 01.07.1994 по 31.12.1995 і з 01.07.1997 по 31.12.1997 позивач перебував на загальній системі оподаткування, нараховував та сплачував страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Оскільки безпосередньо орган Пенсійного фонду України підтверджує сплату страхових внесків за періоди з 01.07.1993 по 31.03.1994, з 01.07.1994 по 31.12.1995 і з 01.07.1997 по 31.12.1997, суд вважає, що ці періоди підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.
Щодо інших періодів, окрім зарахованих, суд зазначає, що в листі від 01.05.2025 № 10560-8955/Я-05/8-0500/25 наявні відомості про перебування позивача на загальній системі оподаткування і не сплату внесків. 
Також позивачем щодо інших періодів, окрім зарахованих до його страхового стажу, не надано документів про сплату страхових внесків, свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.
Тому суд вважає, що під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком відповідач повинен був зарахувати до страхового стажу періоди з 01.07.1993 по 31.03.1994, з 01.07.1994 по 31.12.1995 і з 01.07.1997 по 31.12.1997. Підстави для зарахування до страхового стажу інших періодів – відсутні.
Отже, оскаржуване рішення відповідача є протиправним і підлягає скасуванню.
При вирішені цього спору суд керується ч. 2 ст. 2 КАС України, в силу якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Так, критерій "прийняття рішень, вчинення (не вчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України" - за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у ч. 2 ст.19 Конституції України: "Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України"
"На підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: - має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; - зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.
Критерій "прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії" - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо.
Установлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.
Тому, ураховуючи часткове задоволення позовних вимог у частині зарахування спірних періодів до страхового стажу, суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку, призначення, індексації і перерахунку пенсій громадянам, та на свій розсуд зобов`язати відповідача призначити пенсію.
Отже, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії із зарахуванням періодів з 01.07.1993 по 31.03.1994, з 01.07.1994 по 31.12.1995 і з 01.07.1997 по 31.12.1997 до його страхового стажу, а періодів з з 13.02.1984 по 26.08.1987 і з 30.08.1987 по 30.12.1990 до страхового стажу із застосуванням пільгового коефіцієнту - один рік за один рік і шість місяців.
На підставі наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до квитанції № 8381-7184-0437-6355 від 16.02.2026 позивачем сплачено судовий збір за подання позову в розмірі 1064,96 грн.
Частинами 1, 3 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Отже, стягненню на користь позивача підлягає 532,48 грн понесених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 255, 263, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ідентифікаційний код: 13814885; 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спорту, - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код: 13486010, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3) про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково
Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №056750012273 від 04.06.2025 про відмову в призначенні пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.05.2025 про призначення пенсії за віком, із зарахуванням до його страхового стажу періодів з 01.07.1993 по 31.03.1994, з 01.07.1994 по 31.12.1995 і з 01.07.1997 по 31.12.1997 та зарахуванням до страхового стажу із застосуванням пільгового коефіцієнту - один рік за один рік і шість місяців періодів з 13.02.1984 по 26.08.1987 і з 30.08.1987 по 30.12.1990.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 532 (п`ятсот тридцять дві) гривні 48 (сорок вісім) копійок.
Повне рішення суду складено 1 квітня 2026 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Куденков