ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2026 року м.Дніпро 
Справа № 908/1301/24
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Кошлі А.О. (доповідач), суддів Демчини Т.Ю., Кучеренко О.І.,
за участі:
секретаря судового засідання Кахикало А.С.
прокурора Рембецький В.Ю.
представника позивача Михайловський Д.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД» на рішення Господарського суду Запорізької області від 02.12.2025 у справі № 908/1301/24 (суддя Давиденко І.В.)
за позовом заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області, (69050, м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. 118 а) в інтересах держави, в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах
позивача: Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206, ідентифікаційний код 04053915)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД» (69035, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 147, ідентифікаційний код 31122115)
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ (код ЄДРПОУ 39820689; Україна, 69095, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вул. Українська, будинок 50)
про стягнення 1 725 134,22 грн.
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад змісту рішення господарського суду першої інстанції:
29.04.2024 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вих. №57-4196-24 від 26.04.24) з вимогами заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави, в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах – Запорізької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД» (надалі ТОВ «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД») про стягнення безпідставно набутих (збережених) коштів у вигляді орендної плати за використання земельної ділянки комунальної власності протягом періоду часу з 16.05.18 по 31.10.23 у розмірі 1 725 134,22 грн.
Позов заявлено на підставі ст.ст. 1212,1214 Цивільного кодексу України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст.122,125, 206 Земельного кодексу України і обґрунтовано тим, що відповідач, без належних на те правових підстав, користувався земельною ділянкою, на якій розташовані об`єкти нерухомого майна та безпідставно зберіг кошти орендної плати за фактичне користування земельними ділянками.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.08.2024 позов задоволено.
Постановою Апеляційного господарського суду від 04.03.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД» на рішення суду від 21.08.2024 залишено без задоволення, рішення залишено без змін.
Постановою Верховного суду від 01.07.2025 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД» задоволено частково, постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.03.2025 та рішення Господарського суду Запорізької області від 21.08.2024 скасовано. Справу № 908/1301/24 передано на новий розгляд до Господарського суду Запорізької області. 
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 02.12.2025 року у справі № 908/1301/24 позовні вимоги заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах Запорізької міської ради про стягнення 1 725 134,22 грн. задоволено у повному обсязі.
Мотивуючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції суд виходив з того, що земельна ділянка з кадастровим номером 2310100000:03:027:0106 є сформованою та зареєстрованою в Державному земельному кадастрі з 16.12.2010, а отже набула правового статусу об`єкта цивільних прав відповідно до ст. 79-1 Земельного кодексу України. Власником земельної ділянки є Запорізька міська рада. Договір оренди землі від 23.11.2010, укладений між Запорізькою міською радою та ЗАТ «ВЕКТОР-ІНВЕСТ» (правонаступником якого є ТОВ «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД»), припинив дію 02.08.2017 у зв`язку із закінченням строку, додаткові угоди про поновлення не укладались. Відповідач з 16.05.2018 (дати державної реєстрації права власності на будівлю супермаркету) є фактичним користувачем земельної ділянки без достатньої правової підстави. 
Суд першої інстанції визнав розрахунок недоотриманих доходів обґрунтованим та вірним, здійсненим на підставі витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 18.12.2023 № НВ-2300115282023, рішень Запорізької міської ради та з урахуванням коефіцієнтів індексації. 
Господарськи суд кваліфікував спірні правовідносини як кондикційні та застосував положення ст. ст. 1212-1214 ЦК України. 
Не погодившись з вказаним рішенням, через систему «Електронний суд» ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення Господарського суду Запорізької області від 02.12.2025 у справі № 908/1301/24 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував та позивач не довів обставини, які мають значення для справи, а саме - факт використання ТОВ «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД» у спірний період земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:03:027:0106 у площі більшій, ніж зовнішній периметр належної товариству будівлі супермаркету. На переконання апелянта, загальна площа земельної ділянки не є тотожною площі її фактичного використання за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування, а в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували використання відповідачем усієї площі земельної ділянки 0,7622 га.
Відповідач посилається на Закон України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», відповідно до ст. 1 якого самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду). Апелянт вказує, що відповідно до ст. ст. 5, 10 зазначеного Закону державний контроль за використанням та охороною земель здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а державні інспектори мають право обстежувати земельні ділянки, складати акти перевірок, визначаючи в них як загальну площу земельної ділянки, так і площу фактично використану користувачем (площу, на якій вчинено правопорушення). На думку апелянта, саме на підставі таких актів обстеження має визначатися площа, за користування якою фактичний користувач зобов`язаний повернути кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.
Апелянт наголошує, що хоча матеріалами справи підтверджується факт реєстрації земельної ділянки площею 0,7622 га та набуття відповідачем права власності на будівлю супермаркету загальною площею 6685,6 кв. м, розташовану на цій ділянці, проте судом першої інстанції не встановлено і стороною позивача не доведено, що ТОВ «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД» фактично використовувало земельну ділянку у площі, що перевищує зовнішній периметр належної йому будівлі. З огляду на це, апелянт вважає стягнуту суму в розмірі 1 725 134,22 грн помилковою, недоведеною та неправомірною.
Також апелянт посилається на порушення судом першої інстанції вимог ч. 4 ст. 238 ГПК України щодо змісту мотивувальної частини рішення, зокрема стверджує, що суд не навів мотивованої оцінки кожного аргументу відповідача, не зазначив висновку про те, яка обставина визнається встановленою або спростованою з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів, та не навів правового обґрунтування відхилення доводів відповідача. Апелянт вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, встановленим ст. 236 ГПК України.
Позиція учасників справи, викладена у відзиві на апеляційну скаргу 
06.02.2026 до Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив Запорізької обласної прокуратури подав відзив на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти апеляційної скарги ТОВ «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД» та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, посилаючись на наступне:
Прокурор зазначає, що доводи апелянта фактично зводяться до незгоди з рішенням суду через недоведеність використання ним усієї площі земельної ділянки протягом спірного періоду. Прокурор наголошує, що земельна ділянка з кадастровим номером 2310100000:03:027:0106 є цілісним об`єктом цивільних прав з моменту її формування 16.12.2010, і до моменту поділу або об`єднання права та обов`язки розповсюджуються на всю її площу. Факт використання відповідачем усієї площі підтверджується договором іпотеки від 11.12.2023 з експлікацією земельних угідь, зображеннями з програми «Google Earth Pro», умовами попереднього договору оренди від 23.11.2010, а також тим, що відповідач з 2010 року використовував земельну ділянку площею саме 0,7622 га та у березні 2017 року повідомив Запорізьку міську раду про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк. Доказів вжиття відповідачем заходів на зменшення площі земельної ділянки або відмови від використання її частини суду надано не було.
Прокурор зазначає, що спірні правовідносини є кондикційними, а не пов`язаними із земельними правопорушеннями, тому посилання апелянта на Закон України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» є безпідставними. Прокурор також звертає увагу, що проведення заходів державного нагляду (контролю) припинено на період воєнного стану. Розрахунок недоотриманих коштів перевірено судом першої інстанції з урахуванням вказівок Верховного Суду та підтверджено ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області.
09.02.2026 до Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив Запорізької міської ради на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти апеляційної скарги ТОВ «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД» та вважає її необґрунтованою, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на наступне:
Запорізька міська рада зазначає, що земельна ділянка з кадастровим номером 2310100000:03:027:0106 площею 0,7622 га сформована та зареєстрована в Державному земельному кадастрі 16.12.2010, є цілісним об`єктом цивільних прав, поділ або об`єднання якого можливі лише за умов дотримання процедури розроблення та затвердження землевпорядної документації. До моменту поділу або об`єднання цієї земельної ділянки права та обов`язки, що виникають у зв`язку з нею, розповсюджуються на всю площу та межі, зареєстровані у Державному земельному кадастрі. Позивач посилається на правовий висновок Верховного Суду у постанові від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20 щодо визначення земельної ділянки як об`єкта цивільних прав.
Позивач наголошує, що факт використання відповідачем усієї площі земельної ділянки підтверджується: договором іпотеки від 11.12.2023, в якому зазначено експлікацію земельних угідь (капітальна одноповерхова - 0,3491 га, під проїздами, проходами та площадками - 0,2668 га, під зеленими насадженнями - 0,1196 га та 0,0267 га); зображеннями з програми «Google Earth Pro», які підтверджують розташування на ділянці будівлі супермаркету, проїздів, проходів, площадок та автостоянки; умовами попереднього договору оренди від 23.11.2010, за яким користувачу передано в оренду земельну ділянку площею саме 0,7622 га.
Запорізька міська рада зазначає, що спірні правовідносини є кондикційними, а не пов`язаними із вчиненням земельних правопорушень та заподіянням шкоди, тому посилання апелянта на Закон України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» є безпідставними. Для кондикційних зобов`язань вина не має значення, важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Крім того, проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) припинено на період воєнного стану відповідно до постанови КМУ від 13.03.2022 № 303.
Позивач підтверджує обґрунтованість та правильність розрахунку недоотриманих коштів у сумі 1 725 134,22 грн, здійсненого на підставі витягу від 18.12.2023 № НВ-2300115282023, рішень Запорізької міської ради та з урахуванням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки.
12.02.2026 до суду апеляційної інстанції Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області подано відзив на апеляційну скаргу, згідно якого не погоджується з доводами апелянта та просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, залишити рішення суду першої інстанції без змін, а справу розглядати без участі представника Головного управління, посилаючись на наступне:
Третя особа зазначає, що апеляційна скарга фактично зводиться до оскарження рішення суду лише на підставі того, що відповідач використовував земельну ділянку меншої площі, ніж периметр будівлі супермаркету. Головне управління вказує, що згідно з відомостями Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером 2310100000:03:027:0106 загальною площею 0,7622 га зареєстрована 16.12.2010 і є цілісним об`єктом цивільних прав. Відповідач з 2010 року використовував земельну ділянку площею саме 0,7622 га, у березні 2017 року повідомив Запорізьку міську раду про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, а доказів вжиття заходів на зменшення площі або відмови від використання частини ділянки суду не надано. Апелянт не наводить доказів, якими обґрунтовується його твердження про використання ділянки меншої площі.
Третя особа також зазначає, що спірні правовідносини не пов`язані із порушенням законодавства у сфері використання та охорони земель, а є кондикційними, тому посилання апелянта на Закон України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» не можуть братися до уваги. На думку третьої особи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Процесуальні дії суду апеляційної інстанції під час перегляду справи
Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2026 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Кошля А.О., судді: Кучеренко О.І, Демчина Т.Ю.
Ухвалою суду від 21.01.2026 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД» залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків.
На виконання ухвали суду апелянтом 30.01.2026 року подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги
Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД» на рішення Господарського суду Запорізької області від 02.12.2025 р. у справі № 908/1301/25. Витребувано з Господарського суду Запорізької області справу № 908/1301/25. Розгляд справи призначити у судовому засіданні на 10.03.2026 на 10:00 год.
09.02.2026 матеріали справи №908/1301/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Представники відповідача – ТОВ «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД» та третьої особи – ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області в судове засідання 10.03.2026 не з`явились, про дату та час проведення судового засідання повідомленні належним чином.
Водночас у відзиві на апеляційну скаргу, поданому до апеляційного господарського суду, третя особа заявила клопотання про розгляд справи за відсутності її представника.
Відповідно до положень ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи належне повідомлення учасників провадження про дату, час і місце розгляду справи, достатність матеріалів справи для розгляду оскаржуваного рішення та з огляду на те, що явка повноважених представників в судове засідання не визнавалась обов`язковою, колегія апеляційного суду дійшла висновку про можливість розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог ст.269 ГПК України.
Відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені в апеляційному порядку
16.12.2010 в Державному земельному кадастрі сформовано та зареєстровано земельну ділянку з кадастровим № 2310100000:03:027:0106, площею 0,7622 га, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північнокільцева, 10а, вид цільового призначення земельної ділянки: 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що свідчить про набуття нею правового статусу об`єкта цивільних прав відповідно до ст. 79-1 Земельного кодексу України.
Згідно з відомостями Державного земельного кадастру (т. 1 арк. спр. 70), земельна ділянка площею 0,7622 га, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північнокільцева, 10а, з кадастровим № 2310100000:03:027:0106, форма власності – комунальна власність, власник (користувач) земельної ділянки – Запорізька міська рада (ідентифікаційний код 04053915).
23.11.2010 між Запорізькою міською радою (Орендодавець) та Закритим акціонерним товариством «Вектор-Інвест» укладено договір оренди землі, який зареєстровано у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16.12.2010 за № 041026102272.
Згідно із п. 1. договору, Орендодавець, відповідно до рішення 44 сесії 5 скликання Запорізької міської ради від 06.10.10 № 104/388, надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розташування супермаркету, яка знаходиться: м. Запоріжжя, вул. Північнокільцева, буд. 10а.
Відповідно до п. 2. договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0.7622 га.
Пунктом 8. договору визначено, що договір укладається строком до 02.08.2017.
У відповідності до п. 33. договору, дія договору припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.
Згідно із п. 34. договору,…фактичне продовження користування майном після закінчення строку дії даного договору оренди землі не є підставою для поновлення договору.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 01.08.2012 припинено юридичну особу - закрите акціонерне товариство «Вектор-Інвест» (ідентифікаційний код 31122115) шляхом реорганізації у товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД» (ідентифікаційний код 31122115), до якого, згідно ч. 1 ст. 104 ЦК України, перейшли майно, права та обов`язки ЗАТ «Вектор-Інвест».
На підставі передавального акта від 31.07.2012 ТОВ «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД» набуло в приватну власність об`єкт нерухомого майна – будівлю супермаркету літ. А-2, загальною площею 6685,6 кв.м, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північнокільцева, 10а, реєстраційний № об`єкта нерухомого майна: 1578824423101, відомості про що були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 16.05.2018.
11.12.2023 між ТОВ «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД» (Іпотекодавець) та ОСОБА_1 (Іпотекодержатель) укладено іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Швецовою О.С. та зареєстровано в реєстрі за № 1518.
Відповідно до п. 1.2. іпотечного договору, предметом іпотеки є нерухоме майно (Предмет іпотеки), а саме: будівля супермаркету літ. А-2, загальною площею – 6 685,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Північнокільцева, буд. 10а, реєстраційний № об`єкта нерухомого майна: 1578824423101. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно САЕ 267759, виданого виконавчим комітетом Запорізької міської ради 25.08.11 та передавального акту б/н від 31.07.2012, право власності Іпотекодавця на зазначене майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.05.2018, номер запису про право власності: 26664081. Вищезазначене нерухоме майно відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-9933469852023 сформовано за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру 08.12.2023, зазначене нерухоме майно розташоване на земельній ділянці кадастровий № 2310100000:03:027:0106, категорія земель – землі житлової та громадської забудови; вид цільового призначення земельної ділянки: 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі; площа земельної ділянки: 0.7622 га; інформація про власників – Запорізька міська рада; відомості про обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровані; експлікація земельних угідь – 42.1 капітальна одноповерхова – 0.3491 га, 42.5 під проїздами, проходами та площадками – 0.2668 га, 42.6 під зеленими насадженнями – 0.1196 га, 42.6 – під зеленими насадженнями – 0.0267 га. Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його при належностями, складовими частинами та комунікаціями. 
Відповідно до листа Департаменту управління активами Запорізької міської ради за вих. № 1698/01/01-07/2393 від 19.03.2024, згідно із наявною інформаційною базою (договорів оренди землі, укладених Запорізькою МР) на земельну ділянку з кадастровим № 2310100000:03:027:0106 площею 0,7622 га по вул. Північнокільцева, 10а обліковується договір оренди землі ЗАТ «Вектор-Інвест» від 16.12.2010 № 041026102272, укладений строком до 02.08.2017, для розташування супермаркету. Додаткові угоди до зазначеного договору оренди землі не обліковуються. Звернення, листи ЗАТ «Вектор-Інвест» та ТОВ «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД» щодо продовження строку його дії до Департаменту не надходили. Рішень з даного питання Запорізькою МР не приймалось. Звернення, листи інших фізичних та юридичних осіб щодо передачі їм в користування земельної ділянки з кадастровим № 2310100000:03:027:0106 до Департаменту не надходили. Договір оренди землі від 23.11.2010 припинено з 03.08.2017.
Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.04.2024 № 375977957, відомості про право оренди земельної ділянки з кадастровим № 2310100000:03:027:0106 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні.
ТОВ «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД» з 16.05.2018 (дати державної реєстрації права власності відповідача на об`єкт нерухомого майна) використовує земельну ділянку комунальної власності з кадастровим номером 2310100000:03:027:0106 без достатньої правової підстави. 
Відповідно до витягу № НВ-2300115282023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 18.12.2023, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим № 2310100000:03:027:0106 становить 35 471 868,29 грн. 
Відповідно до листа ГУ ДПС у Запорізькій області за вих. № 12533/5/08-01-04-01-05 від 25.12.2023, при проведенні аналізу інформаційної бази ДПС встановлено, ТОВ «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД» (код ЄДРПОУ 31122115) за період 2018-2023 роки нараховує та сплачує плату за землю (орендну плату за землю з юридичних осіб за земельну ділянку) з кадастровим № 2310100000:03:027:0106, площею 0,7622 га, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північнокільцева, 10а, а саме:
- 2018 рік, нова звітна декларація (дата подання 19.02.18), розмір нарахованої плати за землю за рік – 641 667,98 грн, розмір сплаченої плати за землю за рік – 759 415,47 грн; 
- 2019 рік, звітна декларація (дата подання 04.02.19), розмір нарахованої плати за землю за рік – 641 667,98 грн, розмір сплаченої плати за землю за рік – 759 415,41 грн; 
- 2020 рік, звітна декларація (дата подання 16.01.20), розмір нарахованої плати за землю за рік – 641 667,98 грн, розмір сплаченої плати за землю за рік –; 
- 2020 рік, уточнена декларація (дата подання 09.04.20), розмір нарахованої плати за землю за рік – 588 195,65 грн, розмір сплаченої плати за землю за рік – 696 130,79 грн; 
- 2021 рік, звітна декларація (дата подання 29.01.21), розмір нарахованої плати за землю за рік – 641 668,98 грн, розмір сплаченої плати за землю за рік – 1 754 038,66 грн; 
- 2022 рік, звітна декларація (дата подання 17.02.22), розмір нарахованої плати за землю за рік – 705 835,87 грн, розмір сплаченої плати за землю за рік –; 
- 2022 рік, уточнена декларація (дата подання 08.06.22), розмір нарахованої плати за землю за рік – 117 639,31 грн, розмір сплаченої плати за землю за рік – 5 308 295,97 грн; 
- 2023 рік, звітна декларація (дата подання 15.02.23), розмір нарахованої плати за землю за рік – 811 711,25 грн, розмір сплаченої плати за землю за рік – 2 524 187,59 грн. 
На підставі рішень Запорізької МР № 7 від 30.06.15 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя», № 26 від 28.11.18 «Про встановлення розміру орендної плати за землю», міською радою було здійснено розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування ТОВ «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД» земельною ділянкою площею 7622 кв.м., розташованою за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північнокільцева, 10а без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) за період з 16.05.2018 по 31.10.2023.
Відповідно до зазначеного розрахунку, загальний розмір безпідставно набутих (збережених) ТОВ «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД» коштів у вигляді орендної плати за використання земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 2310100000:03:027:0106, площею 0,7622 га, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північнокільцева, 10а, протягом періоду часу з 16.05.2018 по 31.10.2023 склав 1725134,22 грн.
З наведеного вбачається, що використання спірної земельної ділянки відповідачем без належного правового оформлення позбавило Запорізьку міську раду, як власника землі, права отримувати від цієї ділянки дохід у розмірі орендної плати. 
Враховуючи те, що ТОВ «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД» користувалось вказаною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, Заступник керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя звернувся до суду з позовними вимогами щодо відшкодування відповідачем Запорізькій міській раді безпідставно набутих (збережених) коштів у вигляді плати за землю у розмірі 1725 134,22 грн, у відповідності до положень ст.ст. 1212-1214 ЦК України. 
Правові підстави та норми права, застосовані судом апеляційної інстанції
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси є об`єктами права власності Українського народу. Від імені народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.
Суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від факту державної реєстрації земельної ділянки за громадою (ст. 80 Земельного кодексу України).
Частиною першою 1 статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради мають право передавати земельні ділянки комунальної власності у власність або користування для всіх потреб. Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЗК України, передача в оренду таких земель здійснюється на підставі рішення відповідного органу.
Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (ст. 125 ЗК України).
Положеннями статті 126 ЗК України встановлено, що таке право підлягає оформленню відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.04.2024 № 375977957 відомості про зареєстроване право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:03:027:0106 у відповідному реєстрі відсутні.
Водночас встановлено, що починаючи з 16.05.2018 - дати державної реєстрації права власності відповідача на об`єкт нерухомого майна - відповідач фактично використовує земельну ділянку комунальної власності з кадастровим номером 2310100000:03:027:0106 для обслуговування належного йому нерухомого майна без оформлення належного речового права на таку земельну ділянку.
За таких обставин використання земельної ділянки здійснюється відповідачем без достатньої правової підстави, що відповідно до положень статей 1212, 1214 Цивільного кодексу України є підставою для виникнення обов`язку повернення безпідставно збережених коштів у вигляді недоотриманої орендної плати за користування земельною ділянкою.
Згідно з положеннями частин 1,2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Відповідно до змісту глави 15, ст.ст. 120, 125 ЗК України та положень ст. 1212 ЦК України слідує, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформленого права на цю ділянку (без укладеного договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №912/1188/17, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17, від 04.02.2019 у справі № 922/3409/17, від 12.03.2019 у справі 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18, від 21.05.2019 у справі № 924/552/18, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі №922/1008/15, від 07.12.2016 у справі №922/1009/15, від 12.04.2017 у справах № 922/207/15 і № 922/5468/14, від 04.06.2019 у справі №914/1925/18.
Відтак, у спірних правовідносинах виникли кондикційні зобов`язання.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 у справі № 646/4738/19 зазначено: «Якщо тлумачити приписи статті 1212 ЦК України телеологічно, тобто згідно з їхніми цілями, то до випадків безпідставного набуття та збереження майна належить також збереження особою без достатніх правових підстав у себе виплати, яку вона відповідно до закону мала віддати (перерахувати) іншій особі згідно з покладеним на неї за законом обов`язком (зменшення обов`язку).
Аналогічні за змістом правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 12 жовтня 2021 року у справі № 910/17324/19, провадження № 12-12 гс 21, від 9 листопада 2021 року у справі № 905/1680/20, провадження № 12-48 гс 21».
Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №905/1680/20, у випадку використання землекористувачем сформованої земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію йому вартості неотриманої орендної плати в порядку статті 1212 ЦК України. Згідно статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (до п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України).
Згідно з п.п. 14.1.72, 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
З викладеного свідчить, що чинним законодавством розмежовано поняття «земельний податок» і «орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності».
В період спірних правовідносин ТОВ «ВЕКТОР-ІНВЕСТ» не оформив право власності або право постійного користування земельною ділянкою, у зв`язку з чим не набув статусу платника плати за землю у формі земельного податку. Водночас єдиною можливою формою плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (пункт 14.1.72 статті 14 Податкового кодексу України).
За визначенням, наведеним у Податковому кодексі України, орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст.14.1.125, 14.1.136, 288.5 ПК України).
За змістом глави 15 ЗК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди.
Відповідно до частини 1 статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини першої статті 96 Земельного кодексу України).
Положеннями статті 125 ЗК України унормовано, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України).
Відтак, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини 2 статті 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 у справі № 646/4738/19 викладено правову позицію, згідно з якою відповідно до пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати застосовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Пунктом 3 частини 1 статті 13, частини 1 статті 18 Закону України «Про оцінку земель» встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.
Згідно з частиною 2 статті 20 та частиною 3 статті 23 Закону України «Про оцінку земель» дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
З огляду на зазначене, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, який підтверджує дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка у свою чергу є основою для розрахунку орендної плати за землю.
У постанові Верховного Суду від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20 зазначено, що земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та внесення відомостей про неї до Державного земельного кадастру. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 922/1646/20 та від 04.03.2021 у справі № 922/3463/19.
У зазначеній постанові Верховний Суд, з урахуванням положень чинного законодавства та усталеної судової практики, дійшов висновку, що з дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна його власник стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований такий об`єкт. Відтак із цієї дати у нього виникає обов`язок сплачувати плату за користування відповідною земельною ділянкою. При цьому до моменту належного оформлення права на земельну ділянку такі кошти вважаються безпідставно збереженими.
Як свідчить з матеріалів справи, на земельній ділянці загальною площею 0,7622 га, кадастровий номер 2310100000:03:027:0106, місце розташування - вул. Північнокільцева, 10а, м. Запоріжжя, розміщений об`єкт нерухомості, який на праві власності належить відповідачу, проте останнім у визначеному законодавством порядку у спірний період не оформлено право користування такою земельною ділянкою.
У постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 922/3361/19, від 02.06.2020 у справі № 922/2417/19, від 12.03.2019 у справі № 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18 неодноразово зазначено, що при розгляді справ про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді недоотриманої плати підлягають встановленню обставини, зокрема, чи є земельна ділянка сформованим об`єктом цивільних прав протягом усього періоду, зазначеного у позові.
Відповідно до положень статті 79 ЗК України земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.
З огляду на те, що спірна земельна ділянка, як об`єкт цивільних прав, сформована та зареєстрована у Державному земельному кадастрі 16.12.2010, про що свідчить витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 08.12.2023 №НВ-9933469852023, то, як вірно встановлено судом першої інстанції, стягненню з відповідача, підлягають кошти саме у вигляді недоотриманої орендної плати, починаючи з 16.05.2018 по 31.10.2023.
При цьому, господарським судом вірно враховано, що матеріали даної судової справи не містять жодних доказів, які б давали змогу стверджувати про те, що Витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок НВ-2300115282023 від 18.12.2023 скасований або про те, що дії, пов`язані з його формуванням, визнані в судовому порядку протиправними, неправомірними, тощо. Натомість, вищенаведені підстави та обставини дають можливість стверджувати про те, що вказаний витяг був та залишається дійсним та він цілком правомірно був взятий до уваги під час обчислення розміру недоотриманого доходу за фактичне користування земельною ділянкою, який є предметом судового розгляду в даній справі.
Стосовно визначення розміру плати за користування земельною ділянкою апеляційний господарський суд зазначає наступне.
Згідно зі ст. 14.1.125, 14.1.136, 288.5 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною.
Статтею 284 ПК України органи самоврядування встановлюють ставки плати за землю, що сплачується на відповідній території.
За результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною і міською радою ст. 20 Закону України «Про оцінку земель»).
Частиною третьою статті 23 Закону України «Про оцінку земель» витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.
За висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20 зазначено, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період.
Розрахунок нормативної грошової оцінки земельних ділянок, які розташовані в адміністративних межах міста Запоріжжя, виконується відповідно до Технічної документації із нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя, виконаної Державним підприємством Українського державного науково-дослідного інституту проектування міст «Діпромісто» ім. Ю.М. Білоконя у 2013 році (далі-Технічна документація), відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995 за № 213 та Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженого спільним наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства аграрної політики України, Міністерства будівництва, архітектури та житлово- комунального господарства України, Української академії аграрних наук від 27.01.2006 № 18/15/21/11 (які були чинні на момент складання технічної документації).
Рішенням Запорізької міської ради від 30.06.2015 за № 7 затверджена технічна документація з нормативної грошової оцінки земель м. Запоріжжя, затверджена базова вартість 1 м.кв. земель м. Запоріжжя з урахуванням коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2014 рік - 299,14 грн., затверджено економіко-планувальне зонування, затверджені коефіцієнти місця розташування (Км2) згідно з додатком 1 та коефіцієнти впливу локальних факторів (Км3) згідно з додатком 2. Нормативна грошова оцінка земель міста Запоріжжя введена в дію з 01.01.2016.
Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель відповідно до даних, визначених у Технічній документації із нормативної грошової оцінки земель та відомостей Державного земельного кадастру про земельну ділянку на момент формування такого витягу.
10.11.2021 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 03.11.2021 № 1147 «Про затвердження Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок», якою затверджено Методику нормативної грошової оцінки земельних ділянок (далі - Методики). Пунктом 4 Постанови встановлено, що затверджена з урахуванням вимог пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України до набрання чинності Методикою, затвердженою згідно з пунктом 1 цієї постанови, технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, технічна документація із загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення (на відповідній території) є чинною до початку застосування рішення відповідного органу місцевого самоврядування про затвердження нової технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок. За даними Головного управління Держгеокадастру Запорізької області на сьогоднішній день нова нормативна грошова оцінка земель м. Запоріжжя не затверджена. Тому, технічна документація з нормативної грошової оцінки земель м. Запоріжжя, яка затверджена рішенням Запорізької міської ради від 30.06.2015 за № 7, не втратила чинність. Додатком 8 до Методики визначено значення коефіцієнтів, які враховують цільове призначення земельних ділянок (Кцп) відповідно до відомостей Державного земельного кадастру. Класифікатор видів цільового призначення земельних ділянок передбачено додатком 59 до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012№ 1051. З огляду на зазначене, формування витягів із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок здійснюється відповідно до даних, які зазначені у Технічній документації, а коефіцієнти, які враховують цільове призначення земельної ділянки (Кцп) застосовуються відповідно до додатку 8 Методики.
За даними Державного земельного кадастру, земельна ділянка площею 0,7622 га з кадастровим номером 2310100000:03:027:0106 розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північнокільцева, 10а для розташування супермаркету, цільове призначення – 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. За період з 2018 по теперішній час зміни у категорію земель та цільове призначення земельної ділянки не вносились.
Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області підтверджено, що відповідно до витягу № НВ-2300115282023 від 18.12.2023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:03:027:0106, площа 0,7622 га, цільове призначення – 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, складає 35471868,29 грн. із застосовуванням таких значень: Базова вартість 1 м.кв. земель – 299.14 грн.; Зональний коефіцієнт Км2 – 2.57; Сукупний локальний коефіцієнт Км3 – 1.26: - місце знаходження земельної ділянки в зоні пішохідної доступності до громадських центрів– 1.12; -у зоні пішохідної доступності до національних, зоологічних та дендрологічних пам`яток садово-паркового мистецтва, ботанічних садів, заказників, заповідних урочищ, пам`ятників природи, курортів, парків, лісопарків, лісів, зелених зон, пляжів– 1.05; - у межах території рекреаційного призначення (земель туризму та відпочинку, парків та зелених зон) – 1.07; Коефіцієнт Кцп – 2.5; Коефіцієнт індексації Кі – 1.922.
З огляду на вищенаведене, Витяг № НВ-2300115282023 від 18.12.2023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, сформований відповідно до даних технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя з урахуванням положень Методики.
В цьому контексті слід наголосити на тому, що матеріали даної судової справи не містять жодних доказів, які б давали змогу стверджувати про те, що Витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок НВ-2300115282023 від 18.12.2023 скасований або про те, що дії, пов`язані з його формуванням, визнані в судовому порядку протиправними, неправомірними, тощо. Натомість, вищенаведені підстави та обставини дають можливість стверджувати про те, що вказаний витяг був та залишається дійсним та він цілком правомірно був взятий до уваги під час обчислення розміру недоотриманого доходу за фактичне користування земельною ділянкою, який є предметом судового розгляду по судовій справі № 908/1301/24.
Щодо правомірності здійсненого розрахунку плати за землю за 2018-2023 роки на підставі витягу № НВ-2300115282023 від 18.12.2023 та застосування коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земельних ділянок.
Пунктом 286.2 статті 286 Податкового кодексу України встановлено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Відповідно до пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.
З огляду на зазначене, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок застосовується до розрахованого значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України Нормативно-правовими актами, які регулюють проведення нормативної грошової оцінки земель, не передбачено можливість оформлення витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за минулі роки. 
У 2018-2022 роках відповідні витяги не формувались. Відповідно, отримання значення нормативної грошової оцінки земельних ділянок за попередні роки (у разі відсутності витягів із технічної документацій з нормативної грошової оцінки земельних ділянок за минулі роки, а також за умови чинності технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок з якої такі витяги формувались) можливе шляхом ділення на відповідне значення коефіцієнта індексації. Іншого механізму розрахунку розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок попередніх періодів суду не надано та апелянтом не доведено його помилковість.
Коефіцієнти індексації нормативної грошової оціни земель у розрізі років становить: за 2015 рік – 1.433 (крім сільськогосподарських угідь) і 1.2 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); 2016 рік – 1.0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1.06 (для земель несільськогосподарського призначення); 2017 рік – 1.0; 2018 рік – 1.0; 2019 рік – 1.0; 2020 рік – 1.0; 2021 рік – 1.0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1.1 (для земель несільськогосподарського призначення); 2022 рік – 1.0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1.15 (для земель і земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь).
З вищенаведеного вбачається, що кумулятивний показник індексації нормативної грошової оцінки для земель несільськогосподарського призначення становить: - станом на 01.01.2018 – 1.519; - станом на 01.01.2019 – 1.519; - станом на 01.01.2020 – 1.519; - станом на 01.01.2021 – 1.519; - станом на 01.01.2022 – 1.671; - станом на 01.01.2023 – 1.922.
Вищенаведеним спростовуються доводи відповідача щодо невірного визначення нормативно-грошової оцінки спірної земельної ділянки та невірного застосування коефіцієнту індексації нормативно-грошової оцінки земельної ділянки при здійсненні розрахунки заявленої суми боргу.
За розрахунком Запорізької міської ради недоотриманий дохід за використання земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:03:027:0106 за період з 16.05.2018 по 31.10.2023, виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки в 2023 році в розмірі 35471868,29 грн, складає 1725134,22 грн.
Дослідивши наданий прокурором та позивачем розрахунок та проаналізувавши фактичні обставини справи та письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає наданий розрахунок обґрунтованим та вірним.
Вказаний витяг сформовано з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру, що відповідає вимогам Методики, а тому є належними та допустимими доказами у цій справі.
З огляду на вказане, суд першої інстанції цілком вірно, перевіривши наданий позивачем розрахунок, дійшов висновку, що розрахунок позивача є правильним та стягненню з відповідача підлягають грошові кошти у вигляді орендної плати за використання земельної ділянки за період з 16.05.2018 по 31.10.2023 в розмірі 1 725 134,22 грн.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині недоведеності використання Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕКТОР-ІНВЕСТ» усієї площі земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:03:027:0106 протягом спірного періоду, з огляду на відсутність доказів використання товариством земельної ділянки у площі, що перевищує зовнішній периметр належної йому будівлі супермаркету, колегія суддів зазначає таке.
Згідно з приписами статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка є цілісним об`єктом цивільних прав у встановлених межах та визначеній площі. Відповідно до статті 79-1 ЗК України сформована земельна ділянка існує як єдиний об`єкт у межах, визначених документацією із землеустрою та відомостями Державного земельного кадастру, і використовується саме в таких межах до моменту її поділу або об`єднання у встановленому законом порядку.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, спірна земельна ділянка сформована, має кадастровий номер та визначену площу 0,7622 га, у зв`язку з чим є єдиним об`єктом цивільних прав, права та обов`язки щодо якого поширюються на всю її площу, а не лише на частину, зайняту безпосередньо забудовою.
Крім того, як убачається з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20, власник об`єкта нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, є фактичним користувачем усієї земельної ділянки, необхідної для функціонування такого об`єкта, включаючи прилеглу територію, яка забезпечує його експлуатацію (проїзди, проходи, площадки тощо). Використання земельної ділянки не обмежується виключно площою забудови, оскільки експлуатація об`єкта нерухомості об`єктивно потребує використання всієї сформованої земельної ділянки у встановлених межах.
Матеріалами справи підтверджується, що на спірній земельній ділянці розташований об`єкт нерухомого майна, що належить відповідачу, а також наявні елементи інфраструктури, необхідні для його функціонування, що свідчить про фактичне використання земельної ділянки в межах її сформованої площі.
Посилання апелянта на використання лише частини земельної ділянки в межах зовнішнього периметра будівлі не спростовують встановлених судом обставин та не впливають на правову кваліфікацію спірних правовідносин, оскільки не змінюють факту користування сформованою земельною ділянкою як єдиним об`єктом цивільних прав.
За таких обставин доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими та відхиляються колегією суддів.
Щодо доводів відповідача щодо необхідності фіксації виявлених порушень органами державного контролю відповідно до вимог Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до преамбули зазначеного Закону він визначає правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання земельних ресурсів та охорону довкілля. Згідно зі статтями 2, 3 Закону основними завданнями державного контролю є забезпечення дотримання вимог земельного законодавства, запобігання правопорушенням у сфері використання та охорони земель, їх своєчасне виявлення та вжиття заходів щодо усунення таких порушень.
Водночас, як убачається зі змісту наведених норм, державний контроль за використанням та охороною земель є інструментом публічно-правового регулювання, спрямованим на виявлення та припинення порушень земельного законодавства, однак його здійснення та результати не є визначальними для вирішення спорів приватноправового характеру, зокрема спорів, що виникають із кондикційних правовідносин.
Спір у цій справі не пов`язаний із притягненням відповідача до відповідальності за земельне правопорушення чи встановленням факту заподіяння шкоди у розумінні статті 1166 ЦК України, а стосується стягнення безпідставно збережених коштів за фактичне користування земельною ділянкою, тобто регулюється нормами глави 83 ЦК України.
Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка без достатньої правової підстави набула або зберегла майно за рахунок іншої особи, зобов`язана повернути таке майно (або його вартість). Для виникнення кондикційного зобов`язання вирішальне значення має сам факт безпідставного збереження майна, а не встановлення порушення контролюючими органами чи оформлення відповідного акта державного нагляду.
Таким чином, відсутність актів державного контролю або невчинення відповідних заходів органами державного нагляду не спростовує наявності кондикційного зобов`язання та не є обов`язковою умовою для звернення до суду з вимогами про стягнення безпідставно збережених коштів.
З огляду на викладене, доводи апелянта щодо необхідності обов`язкової фіксації порушень органами державного контролю є необґрунтованими та не впливають на правильність висновків суду першої інстанції щодо суті спору.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції надав їм належну правову оцінку та ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам чинного законодавства та встановленим у справі фактичним обставинам.
Доводи апеляційної скарги не містять належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки місцевого господарського суду, та зводяться до переоцінки вже досліджених судом доказів, у зв`язку з чим не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Запорізької області від 02.12.2025 у справі №908/1301/24 прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД» задоволенню не підлягає.
Вирішення питання щодо розподілу судових витрат
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД» на рішення Господарського суду Запорізької області від 02.12.2025 у справі № 908/1301/24 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 02.12.2025 у справі № 908/1301/24 – залишити без змін.
Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД».
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст. ст. 287 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складений 24.03.2026.
Головуючий суддя А.О. Кошля
Суддя Т.Ю. Демчина
Суддя О.І. Кучеренко