ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2026 м. Дніпро Справа № 904/1548/23 

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Фещенко Ю.В. (доповідач),
суддів: Джепи Ю.А., Мартинюка С.В., 

розглянувши клопотання  ОСОБА_1 
про вирішення питання про відшкодування витрат на правову допомогу адвоката 

за результатами розгляду апеляційної скарги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Будинок 27Д" 

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2026 (ухвалене суддею Бажановою Ю.А. у м. Дніпрі, повне рішення складено 29.01.2026)
та
на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2026 (ухвалене суддею Бажановою Ю.А. у м. Дніпрі, повне додаткове рішення складено 16.02.2026) у справі № 904/1548/23

за позовом ОСОБА_1 (м. Дніпро); 
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Будинок 27Д" (м. Дніпро);
третя особа-1: ОСОБА_2 (м. Дніпро);
третя особа-2: Обслуговуючий кооператив "Будинок 27Д" (м. Дніпро); 
про визнання недійсним рішення загальних зборів,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2024, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду 21.05.2025, позов задоволено частково: визнано недійсним рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Кірова 27Д", яке оформлене протоколом загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Кірова 27Д" від 10.10.2021; стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Будинок 27Д" на користь ОСОБА_1 2 684 грн 00 коп. витрат зі слати судового збору, 7 269 грн 92 коп. витрат на проведення судової експертизи.
Постановою Верховного Суду від 17.09.2025 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2024, постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.05.2025 та додаткову постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.07.2025 у справі № 904/1548/23 скасовано; справу № 904/1548/23 направлено на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.
За результатом нового розгляду справи рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2026 позов задоволено частково:
- визнано недійсним рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Кірова 27Д", яке оформлене протоколом загальних зборів Об`єднання співвласників Багатоквартирного будинку "Кірова 27Д" від 10.10.2021 в частині - по п`ятому питанню: 5) затвердити з 01.11.2021 наступний розмір щомісячних внесків співвласників на управління багатоквартирним будинком (в т.ч. утримання спільного майна багатоквартирного будинку): 25 грн 00 коп. за кв.м загальної площі нежитлового приміщення;
- стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Будинок 27Д" на користь ОСОБА_1 2 684 грн 00 коп. витрат зі слати судового збору, 7 269 грн 92 коп. витрат на проведення судової експертизи;
- у решті позовних вимог відмовлено.
Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2026 у справі № 904/1548/23 заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу у справі № 904/1548/23 задоволено частково; стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Будинок 27Д" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 грн 00 коп.; відмовлено у решті стягнення витрат на правничу допомогу.
Не погодившись з вказаними рішенням та додатковим рішенням, Об`єднання співвласників Багатоквартирного будинку "Будинок 27Д" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду за допомогою системи "Електронний суд" з апеляційною скаргою (вх. № суду 48882 від 19.02.2026), в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2026 та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2026 по справі № 904/1548/23 у частині задоволення позовних вимог; ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі; стягнути з ОСОБА_1 судові витрати.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 08.04.2026 у справі №904/1548/23 апеляційну скаргу Об`єднання співвласників Багатоквартирного будинку "Будинок 27Д" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2026 та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2026 у справі №904/1548/23 - залишено без задоволення; рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2026 та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2026 у даній справі залишено без змін.
13.04.2026 до Центрального апеляційного господарського суду за допомогою системи "Електронний суд" від ОСОБА_1 надійшло клопотання (вх. № суду 49679 від 13.04.2026), в якому заявник просить стягнути з Об`єднання співвласників Багатоквартирного будинку "Будинок 27Д" судові витрати по оплаті професійної (правничої) допомоги у сумі 35 000 грн 00 коп. 

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2026 визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Фещенко Ю.В. (доповідач), суддів - Джепи Ю.А., Мартинюка С.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.04.2026 клопотання ОСОБА_1 про розподіл витрати на професійну правничу допомогу прийнято до розгляду; запропоновано учасникам справи протягом 5 днів з дати отримання ухвали надати заперечення щодо клопотання позивача.
Відповідачу ухвала Центрального апеляційного господарського суду від 13.04.2026 направлена до його Електронного кабінету в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та згідно з Довідкою про доставку електронного листа, доставлена йому 14.04.2026. Третім особам-1,2 та позивачу ухвала суду направлена поштовим зв`язком через АТ "Укрпошта" на офіційні адреси.
При цьому у разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу, фізичну особу - підприємця.
Відповідно до пункту 76 Правил надання послуг поштового зв`язку для отримання поштових відправлень користувачі послуг поштового зв`язку повинні забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил.
Враховуючи викладене, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу, фізичну особу - підприємця.
Також, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.
Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, зокрема, ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 13.04.2026 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/135652647) надіслано судом 14.04.2026, зареєстровано в реєстрі 14.04.2026 та забезпечено надання загального доступу 15.04.2026, тобто завчасно; отже у відповідача та третіх осіб-1,2 були всі дані, необхідні для пошуку та відстеження руху справи, а також поданими у ній заявами по суті справи, а також реальна можливість отримання такої інформації також із вказаного відкритого джерела (у Єдиному державному реєстрі судових рішень).
З урахуванням наведеного, відповідач та треті особи не були позбавлені права та можливості ознайомитись з ухвалою по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень. 
Відповідач та треті особи своїм процесуальним правом не скористались, заперечення на клопотання позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу не надали.
Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача та третіх осіб не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.
Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що апеляційним господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши клопотання ОСОБА_1 про вирішення питання про відшкодування витрат на правову допомогу адвоката, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вказаного клопотання, виходячи з наступного.
За приписами пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Отже, за змістом статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
У даному випадку, у судовому засіданні 08.04.2026 представник позивача повідомив про намір подати клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у порядку, передбаченому частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Як зазначено вище, 13.04.2026 позивачем подано клопотання про вирішення питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу, в якому міститься вимога про стягнення з відповідача (скаржника) на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 35 000 грн 00 коп., а також перелік та опис наданих адвокатом послуг.
На підтвердження понесення позивачем у суді апеляційної інстанції витрат на правничу допомогу у вказаному вище розмірі позивачем долучено до матеріалів справи копії: договору про надання правничої допомоги № 14/02 від 14.02.2022, додатку 1 до договору про надання правничої допомоги № 14/02 від 14.02.2022, додатку 2 до договору, Акту виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання правничої (правової) допомоги № 14/02 від 22.05.2025.
Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Апеляційний господарський суд виходить з того, що принцип, закріплений у пункті 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, був прийнятий з метою впровадження забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову. Правова регламентація зазначеного принципу розкрита у Главі 8 "Судові витрати" Розділу І "Загальні положення".
Стаття 16 Господарського процесуального кодексу України вказує, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
За пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У частинах 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частинами 3-5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України щодо співмірності господарському суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.
У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Верховний Суд зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Згідно з частинами 4, 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Отже, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5 - 7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Такі висновки викладені, зокрема, в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанові Великої Палати Верховного суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
Колегія суддів зауважує, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; 
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Такий висновок міститься в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
Колегією суддів також враховано, що за пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 вказаного вище Закону).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
У постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд вказав про те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
У той же час, критерії реальності та розумності застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України”, від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123 - 130 Господарського процесуального кодексу України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд у постанові від 30.03.2021 у справі № 906/432/19 наголосив, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Отже, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75 - 79 Господарського процесуального кодексу України.
У даному випадку, з наданих суду документів вбачається, що з метою отримання професійної правової допомоги щодо ведення даної справи позивачем було укладено договір про надання правничої (правової) допомоги № 14/02 від 14.02.2022 та додатки до нього, які є невід`ємними частинами вказаного договору.
Відповідно до пункту 1 додатку 1 до договору, сторони домовились, що вартість наданих послуг (гонорар) адвоката за договором про надання правничої (правової) допомоги № 14/02 від 14.02.2022 складає 2 500 грн 00 коп. за 1 годину роботи адвоката або одного судового засідання у будь-якій інстанції (навіть якщо воно не відбулося). Вартість участі у судовому засіданні тарифікується як одна година правової роботи незалежно від тривалості самого судового засідання.
Згідно з пунктом 1 додатку 2 до договору, адвокат на умовах даного договору надав клієнту наступні послуги:
1. Попереднє вивчення апеляційної скарги Об`єднання співвласників Багатоквартирного будинку "Будинок 27Д", у справі № 904/1548/23 за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Будинок 27Д", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Обслуговуючий кооператив "Будинок 27Д", ОСОБА_2 про визнання недійсним рішень загальних зборів – кількість годин, витрачених на надання послуги становить 4 год. 
2. Складання відзиву на апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Будинок 27Д" у справі № 904/1548/23 за ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Будинок 27Д", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивача: Обслуговуючий кооператив "Будинок 27Д". ОСОБА_2 про визнання недійсним рішень загальних зборів – 4 год. 
3. Складання апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2024, у справі № 904/1548/23 за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Будинок 27Д", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Обслуговуючий кооператив "Будинок 27Д", ОСОБА_2 про визнання недійсним рішень загальних зборів – 4 год. 
4. Представництво ОСОБА_1 в судовому засіданні Центрального апеляційного господарського суду у справі № 904/1548/23 за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Будинок 27Д", реті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Обслуговуючий кооператив "Будинок 27Д", ОСОБА_2 про визнання недійсним рішень загальних зборів, з урахуванням клопотання від 13.04.2026 (3 судових засідання), 3 год.
Відповідно до пунктів 2, 3 Акту виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання правничої (правової) допомоги № 14/02 від 14.02.2022, складеного 22.05.2025, вартість наданих адвокатом клієнтові послуг складає 35 000 грн 00 коп.
Таким чином, за обґрунтуванням клопотання, у зв`язку із розглядом даної справи в суді апеляційної інстанції позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 35 000 грн 00 коп.
Матеріалами справи підтверджується, що адвокат Кудрявцев Д.В. брав участь у призначених апеляційним судом засіданнях у справі (12.03.2025, 21.05.2025 та 08.04.2026 під час нового розгляду справи), також ним складено та подано до апеляційного суду апеляційну скаргу на додаткове рішення (вх. № суду 40195 від 18.07.2024 - арк. с.125-129 т.6), відзив на апеляційну скаргу відповідача (вх. № суду 8681/24 від 15.08.2024 - арк. с.160-169 т.6), а також відзив на апеляційну скаргу відповідача (вх. № суду 3374/26 від 16.03.2026 - арк. с. 46 - 51 т.9) під час нового розгляду.
У той же час суд враховує висновки Європейського суду з прав людини викладені у рішенні від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії", згідно з якими відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені не тільки з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Оцінюючи суму судових витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу під час апеляційного перегляду справи за критеріями розумності, необхідності, неминучості та співвідношення ціни послуг до ринкових цін, колегія суддів зазначає наступне.
Аналіз статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" свідчить про те, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру або погодинної оплати.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).
Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. 
Як було зазначено вище, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Нормами процесуального законодавства передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (пункти 33- 34; 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).
Дослідивши матеріали даної справи, судом встановлено, що у суді апеляційної інстанції правнича допомога виразилась у складенні апеляційної скарги на додаткове рішення, відзиву та участі у 3-х судових засіданнях. 
Між тим, на переконання колегії суддів, підготовка відзиву у даній справі не вимагала значного обсягу юридичної роботи, враховуючи, що основний її обсяг був виконаний адвокатом під час розгляду справи судом першої інстанції, а позиція сторін у процесі розгляду справи як у суді першої інстанції, так і у суді апеляційної інстанції не змінювалася. Складання апеляційної скарги на додаткове рішення, на яку адвокатом витрачено 4 години, не відповідає принципу розумності та не є співмірним з часом, необхідним для фактичного виконання даного завдання для кваліфікованого спеціаліста, яким є адвокат як професіонал в галузі права та обсягом наданої послуги. 
За правовою позицією Верховного Суду, наведеною у справах № 756/2114/17, №911/3386/17, підготовка справи в суді не вимагає великого обсягу юридичної й технічної роботи в разі незмінності правової позиції сторони у судах попередніх інстанцій, з огляду на що, не підтверджується наявність об`єктивної необхідності для адвокатів, які надавали правову допомогу учаснику процесу в судах попередніх інстанцій, вивчати додаткові джерела права.
При цьому адвокат Кудрявцев Д.В. був представником позивача на стадії розгляду справи у суді першої інстанцій, а отже, є обізнаним із обставинами справи та правовою позицією у спірних правовідносинах.
Враховуючи все вищевикладене, проаналізувавши наведені у клопотанні позивача про вирішення питання про відшкодування витрат на правову допомогу адвоката обставини, надані заявником докази в їх сукупності, загальні засади цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та реальності судових витрат, колегія суддів вважає, що заявлені позивачем до стягнення витрати на правничу допомогу у розмірі 35 000 грн 00 коп. є завищеними та виходять за розумні межі вартості цих послуг у даному випадку. 
Отже, оцінюючи обсяг наданої адвокатом під час апеляційного перегляду справи правничої допомоги та її вартість, з урахуванням законодавчих критеріїв визначення витрат на професійну правничу допомогу при їх розподілі, а також зважаючи на критерій розумного розміру, що застосовується Європейським судом з прав людини, суд приходить до висновку, що вартість наданої професійної правничої допомоги у цій справі не може бути покладена на відповідача повністю, та з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також враховуючи сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин в апеляційній інстанції, а також незмінність правової позиції позивача під час апеляційного перегляду справи, справедливою та співрозмірною є компенсація витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 15 000 грн. 00 коп.
Відповідно до положень частин 5 - 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України вказані витрати на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача; стягненню з відповідача (скаржника) на користь позивача підлягають 15 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу; інша частина витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн. 00 коп. покладається на позивача.
З підстав наведеного та керуючись статтями 123, 126, 129, 244, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про вирішення питання про відшкодування витрат на правову допомогу адвоката, надану під час розгляду справи № 904/1548/23 у Центральному апеляційному господарському суді - задовольнити частково.

Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Будинок 27Д" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з апеляційним переглядом справи № 904/1548/23, у сумі 15 000 грн 00 коп.

Видачу наказу на виконання цієї додаткової постанови, з урахуванням відповідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення - 23.04.2026. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна додаткова постанова складена та підписана 23.04.2026.

Головуючий суддя Ю.В. Фещенко

Суддя Ю.А. Джепа 

Суддя С.В. Мартинюк