ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/934/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петрової Л.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд :
Визнати протиправним рішення Комісії з питань розгляду надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформлене протоколом № 22 від 10.01.2026 року, про відмову ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації;
ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.01.2026 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п.15 ч.1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, з урахуванням висновків суду.
Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що він має право на відстрочку від призову за мобілізацією на підставі п.15 ч.1 ст.23 Закону, оскільки в їх родині виховується дитина 2014 року народження, мати дитини ОСОБА_2 перебуває на військовій службі. 07.01.2026 позивач звернувся із заявою про надання відстрочки, до якої долучив необхідні документи, однак, Рішенням комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформленого Протоколом від 10 січня 2026р. №22 (ЦНАП) відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач позов не визнав, 16.04.2026 року надав відзив, в якому зазначив, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність підстав для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 15 частини 1 статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”. Таким чином, рішення, прийняте за результатами розгляду заяви позивача, є правомірним, прийнятим у межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.
Розгляд справи судом здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.
Рішенням комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформленого протоколом від 10 січня 2026р. №22 ОСОБА_1 відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Причиною відмови за цим рішенням є: « ... відсутність усіх необхідних документів для надання (оформлення) відстрочки за підставою, передбаченою п.15 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (при неможливості отримати відомості через АІТС "Оберіг"), а саме: відсутній документ, що підтверджує факт перебування заявника у шлюбі з ОСОБА_2 (матір`ю дитини- ОСОБА_3 , 2014 р.н.)
Як вбачається зі свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_1 (позивач), в графі мати зазначена ОСОБА_2 . 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 (позивач), та ОСОБА_2 в офіційному шлюбі ніколи не перебували.
З 15.06.2023 ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в Військовій частині НОМЕР_2 . 
ОСОБА_1 зазначає, що з червня 2023 року їх спільний син постійно перебуває з батьком. Спілкування з матір`ю у нього відбувається дистанційно, або особисто у ті дні, коли вона не на службі.
Позивач зазначає, що оскільки в основному дитина проживає з батьком, а мати дитини ОСОБА_2 перебуває на військовій службі, він має право на відстрочку від призову за мобілізацією на підставі п.15 ч.1 ст.23 Закону.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно зі статтею 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Згідно з пунктом 4 Указу №69/2022, призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21.10.1993 №3543-ХІІ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (надалі - Закон №3543-ХІІ в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Мобілізація, за визначенням наведеним у ст. 1 Закону №3543-ХІІ, - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Статтею 23 Закону №3543-ХІІ визначені підстави відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Відповідно до п.15 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізація та мобілізаційну підготовку» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років і чоловіка (дружину), який (яка) проходить військову службу за одним із видів військової служби, визначених частиною шостою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (надалі - Порядок №560 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яким визначено, зокрема, процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.
Відповідно до додатку 5 до Порядку №560, Переліку документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» для отримання відстрочки з підстав передбачених п.15 ч.1 ст.23 Закону, військовозобов`язаний повинен надати: свідоцтво про шлюб, свідоцтво про народження дитини, довідка про проходження військової служби чоловіком (дружиною).
Відповідно Порядку №560, районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відділ за місцем перебування на військовому обліку військовозобов`язаного, під час прийняття рішення про надання відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації перевіряє подані документи з використанням відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, інших інформаційних систем, реєстрів та баз даних, у тому числі шляхом інформаційного обміну.
Відповідно до абз. 1 - 7 п. 60 Порядку №560, комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформленого протоколом від 10 січня 2026р. №22 ОСОБА_1 відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Підставою для прийняття такого рішення відповідачем стала відсутність документу, що підтверджує факт перебування заявника у шлюбі з ОСОБА_2 (матір`ю дитини- ОСОБА_3 , 2014 р.н.)
Суд зазначає, що відповідно до додатку 5 до Порядку №560, для отримання відстрочки з підстав передбачених п.15 ч.1 ст.23 Закону, військовозобов`язаний повинен надати: свідоцтво про шлюб, свідоцтво про народження дитини, довідка про проходження військової служби чоловіком (дружиною).
Однак, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зазначеного документу подано не було.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
У цьому випадку, саме позивач повинен довести ту обставину, що ним було надані всі необхідні документи відповідачу для розгляду питання про надання відстрочки. Однак, позивачем це жодним чином не доведено. 
За таких обставин, враховуючи, що позивачем не долучено до заяви від 07.01.2026 року про надання відстрочки документи, визначені Порядком №560, відповідач цілком правомірно йому відмовив у наданні відстрочки.
З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову повністю.
При цьому, суд не висловлюється з приводу наявності чи відсутності у позивача взагалі права на відстрочку за підстав, передбачених п.15 ч.3 ст.23 Закону, оскільки це питання попередньо повинно бути оцінено відповідачем на підставі відповідних документів, визначених додатком 5 до Порядку №560.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 262 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Головуючий суддя	 	Л.М. Петрова