РІШЕННЯ
Іменем України
Справа № 285/6870/25
провадження у справі № 2/0285/406/26
05 березня 2026 року    м. Звягель
Звягельський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді………………..........Літвин О. О.,
секретаря…………………………......Клечковської М. М.,
розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження 
без повідомлення сторін
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс»,
поданим в його інтересах представником Жабченко Тетяною Миколаївною,
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості, – 
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2025 року позивач звернувся до суду через систему «Електронний суд» з даним позовом до відповідача, в якому заявлені вимоги мотивував тим, що 09.07.2019 між акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі по тексту – банк) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальнику був наданий споживчий кредит, який у строк не повернуто. У зв`язку з ухиленням відповідача від виконання своїх зобов`язань заборгованість склала 19083,77 грн, яка включає в себе тіло кредиту і відсотки.
В подальшому на підставі договору факторингу від 12.04.2021 позивач набув статусу нового кредитора, отримавши право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками попереднього кредитора, включно і до відповідача.
Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредитних коштів утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Ухвалою від 22.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло. 
Відзиву на позов або будь-яких заперечень щодо змісту і вимог позовної заяви, а також жодних заяв чи клопотань щодо розгляду справи, відповідачем не подано. 
Повідомлення про розгляд справи здійснювалися як рекомендованим листом за місцем реєстрації відповідача, так і через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Крім того, вказана інформація була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, доступ до якого є вільним, цілодобовим і безкоштовним. 
Згідно з постановою Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду.
Правова позиція Європейського суду з прав людини виходить із принципу належної процесуальної обачності (due diligence): сторона, яка знає або повинна знати про існування судового провадження відносно неї, зобов`язана виявляти розумну уважність до його перебігу та вживати заходів для участі в ньому. 

Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне.
Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст.3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК). Згідно із ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.ст.1048, 1054 ЦК України).
Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. 
Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то й права і обов`язки виникають у кожного контрагента.
У цій справі встановлено, що 09.07.2019 між банком та ОСОБА_1 у письмовій формі укладений кредитний договір №2024702381 (далі по тексту кредитний договір, Договір), відповідно до умов якого відповідачем отримано кредит на придбання товару в сумі 22662 грн строком до 09.07.2021 зі сплатою процентів за користування кредитом за фіксованої процентною ставкою у розмірі 0,01% річних.
Перед укладенням договору відповідач була вільною в погодженні всіх умов кредитування, з правилами, порядком погашення по кредиту ознайомлена.
Долучені до кредитного договору графік платежів за розрахунок загальної вартості кредиту, орієнтовний графік платежів, паспорт споживчого кредиту містять розмір суми кредиту, процентну ставку, строк кредитування, відповідальність за порушення умов договору. Вказані документи разом із анкетою-заявою на отримання кредиту та заявою (акцепт) до публічного договору-оферти щодо добровільного страхування, підписані відповідачем особисто.
Позивачем також надано копії товарного чеку з магазину «Ельдорадо» від 09.07.2019, видаткова накладна про придбання товару відповідачем та специфікація до кредитного договору.
На виконання ухвали суду про витребування доказів від банку надійшов розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого заборгованість ОСОБА_1 становить 16120,82 грн, та виписка за особовим рахунком ОСОБА_1 .
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Отже, надана банком на вимогу суду виписка про рух коштів за рахунком, відкритим на ім`я відповідача, є належним доказом щодо заборгованості за кредитом.
У ст.629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право – обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. 
Відповідач самостійно обрала кредитну пропозицію, свідомо погодилася з її умовами та отримала кредитні кошти. З огляду на це, покладення на неї обов`язку виконати взяті на себе зобов`язання відповідає принципу відповідальності сторони за власні рішення у межах свободи договору. 
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).
Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що між банком та відповідачем ОСОБА_1  склалися договірні правовідносини. Кредитний договір укладений у письмовій формі, сторони обумовили усі його істотні умови, як то розмір споживчого кредиту, відсоткову ставку за користування кредитними коштами, строк дії договору, тощо. Оскільки сторони досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання кредитного договору Цивільного кодексу України та уклали Договір, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню. 

Цивільне законодавство передбачає заміну кредитора в будь-якому зобов`язанні. 
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (ст.512 ЦК України). Відступлення права вимоги відбувається на підставі правочину, зокрема, внаслідок укладення договору купівлі-продажу чи міни; дарування; факторингу. 
На підставі договорів факторингу №11/2/20 від 11.12.2020, укладеним між банком та ТОВ «Діджи Фінанс»; №437/ФК-20 від 11.12.2020, укладеним між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп»; та №12/4/21 від 12.04.2021, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» та ТОВ «Цикл Фінанс», та долучених супутніх у зв`язку з даними договорами документів позивач набув право грошової вимоги до боржників відповідно до Реєстру боржників. 
Таким чином позивачем доведено правові підстави набуття права вимоги за кредитним договором та факт неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань. Втім, з долучених витягів з реєстру боржників слідує, що на момент відступлення прав вимоги борг за Договором ОСОБА_1 складає 19083,77 грн. Разом з тим, долучений первісним кредитодавцем, банком, розрахунок заборгованості позичальника містить суму наявного у ОСОБА_1 станом на 02.12.2020 боргу в сумі 16120,82 грн. 
Відповідачем не було надано доказів на спростування презумпції правомірності укладеного Договору, не спростована правильність проведеного банком розрахунку, будь-яких клопотань на його спростування не заявлено, як і не було надано власного розрахунку. 
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст.129 Конституції України).
За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.78 ЦПК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК).
Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону. 
Встановлення судом обставин неналежного виконання відповідачем кредитного зобов`язання та відсутності доведеності зворотного, дає підстави дійти висновку про часткове задоволення позовних вимог на суму 16120,82 грн, позаяк обґрунтування вказаної позивачем у позові суми заборгованості в розмірі 19083,77 грн матеріали справи не містять.
У силу приписів ст.141 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Оскільки судом задоволено позовні вимоги частково, тому пропорційно задоволених вимог слід стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 2046 грн.
Також, позивачем заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Як передбачено ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суду надано: договір про надання правової допомоги від 25.08.2025; акт та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.
Суд звертає увагу, що витрати на професійну правничу допомогу повинні відповідати критерію необхідності – чи було їх вчинення обов`язковим, і чи доцільним було їх виконання – чи вплинули вони на перебіг розгляду справи. Розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову та предмету спору, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Предметом спору в дані справі є стягнення заборгованості за кредитним договором.
Розподіляючи витрати, понесені заявником на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи та надані суду документи є підставою для повного відшкодування судом витрат на правничу допомогу з іншої сторони, адже цей розмір є доведений та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.
Керуючись статтями 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, –
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )
на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (ЄДРПОУ 43453613)
заборгованість за кредитним договором №2024702381 від 09.07.2019 в розмірі 16120,82 грн та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2046 грн і 3000 грн правових витрат.? 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку оскарження, рішення набирає законної сили за результатом апеляційного провадження.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги на нього безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. 

Головуюча суддя      О. О. Літвин