ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/1266/24  Номер провадження 33/814/45/26	Головуючий у 1-й інстанції Харченко В. Ф.  Доповідач ап. інст. Корсун О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання Пархоменко Ю.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , і його представника – адвоката Черниша Є.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою з доповненнями представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Черниша Є.А., на постанову Семенівського районного суду Полтавської області від 07 січня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, і на підставі ч.2 ст.36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору.
За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він:
- у порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння;
- як учасник дорожнього руху порушив правила дорожнього руху – вимоги п.п.12.1, 13.1 ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Суд першої інстанції встановив те, що 24 листопада 2024 року о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_1 по вул. Незалежності в сел. Семенівка, керуючи автомобілем «SKODA OCTAVIA», н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та вчинив зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz», н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
За вказаних вище місця, дати й часу ОСОБА_1 керував автомобілем «SKODA OCTAVIA», н.з. НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на місці події за допомогою газоналізатора "Драгер" ОСОБА_1 відмовився та його огляд на стан названого сп`яніння в установленому порядку здійснювався лікарем-наркологом у медичному закладі – КП «Семенівська лікарня» за адресою: вул. Шевченка, 78 сел. Семенівка.
Відповідно до медичного висновку лікаря КП «Семенівська лікарня» №15 від 24 листопада 2024 року ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.
В апеляційній скарзі з доповненнями адвокат Черниш Є.А. просить скасувати постанову Семенівського районного суду Полтавської області від 07 січня 2025 року та закрити провадженні у справі щодо ОСОБА_1 за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю подій та складів вказаних адміністративних правопорушень. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: по справі відсутні достатні й переконливі докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні зазначених вище адміністративних правопорушень; лікар не мав підстав для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з огляду на відсутність направлення встановленого зразка, в той час як письмове звернення поліцейського, на підставі якого проводився огляд, не відповідає положенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, а тому акт і висновок медичного огляду є недопустимими доказами; в ході огляду лікар не перевірив документи в ОСОБА_1 , фактично не проводив його огляд на стан алкогольного сп`яніння, не здійснював діагностичних дій, зазначив у п.16 акту №15 неправдиві відомості про вживання ОСОБА_1 350 г горілки, не повідомив ОСОБА_1 зміст медичного висновку й не видав йому примірник згаданого висновку, в той час огляд із застосуванням приладу «Драгер» здійснювала медична сестра, яка не наділена правом на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння; склад правопорушення, який ставиться у вину ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає дизпозиції ч.1 ст.130 КУпАП та п.2.9 «а» ПДР України, так як не передбачено відповідальність водія за керування транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння; Водночас апелянт посилається на те, що суд першої інстанції: неправильно встановив фактичні обставини справи та не виклав об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, як вона передбачена ст.130 КУпАП; із власної ініціативи вийшов за межі обвинувачення та встановив іншу об`єктивну сторону правопорушення, ніж указана в протоколі; не розглянув клопотання сторони особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про повернення поліції матеріалів справи для усунення недоліків, у якому було вказано наявні в матеріалах справи суттєві недоліки процесуальних документів, складених поліцією, що перешкоджали подальшому розгляду справи та порушили право ОСОБА_1 на захист.
Суд апеляційної інстанції заслухав думку адвоката та особи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, які підтримали апеляційну скаргу, допитав поліцейського, вивчив матеріали справи, проаналізував доводи апеляційної скарги та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.
Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.
Вимогами п.2.9 «а» ПДР України унормовано, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Статтею ж 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження, зокрема, транспортних засобів.
Відповідно до п.12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
При цьому, згідно з п.13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених: ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; ст.124 КУпАП – порушення як учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.
Такий висновок підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_2 про те, що під час керування ним автомобілем «Mercedes-Benz», н.з. НОМЕР_2 , із задньою частиною його автомобіля вчинив зіткнення автомобіль «SKODA OCTAVIA», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , від чого автомобіль «Mercedes-Benz», н.з. НОМЕР_2 , розвернуло боком на дорозі.
Як убачається зі змісту схеми місця ДТП від 24 листопада 2025 року, засвідченої підписами обох водіїв ( ОСОБА_2 і ОСОБА_1 ) без зауважень і доповнень, зіткнення зазначених вище транспортних засобів мало місце 24 листопада 2025 року о 13 годині 30 хвилин на автодорозі по вул. Незалежності в сел. Семенівка Кременчуцького р-ну Полтавської обл. Зміст конкретної дорожньої ситуації, зафіксованої слідової інформації, місця розташування автомобілів, характер і розташування спричинених їм унаслідок ДТП механічних пошкоджень підтверджує те, що водій автомобіля «SKODA OCTAVIA», н.з. НОМЕР_1 , передньою частиною цього транспортного засобу вчинив зіткнення із задньою частиною автомобіля «Mercedes-Benz», н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого автомобіль «SKODA OCTAVIA», н.з. НОМЕР_1 , значно розвернуло в бік та обом транспортним засобам було спричинено механічні пошкодження. Тих порушень, які би ставили під сумнів повноту обставин дорожньої ситуації, зафіксованих на схемі місця ДТП чи ставили під сумнів її зміст, належність чи допустимість, перевіркою матеріалів справи не встановлено (а.с.20).
Наведені ж вище докази об`єктивно підтверджуються даними відеозаписів, записаних на технічному носієві інформації, з яких установлено, що 24 листопада 2024 приблизно о 13 годині 30 хвилин на автодорозі по вул. Незалежності в сел. Семенівка Кременчуцького р-ну Полтавської обл. відбулася ДТП між автомобілем «SKODA OCTAVIA», н.з. НОМЕР_1 , який мав механічні пошкодження передньої частини, та автомобіля «Mercedes-Benz», н.з. НОМЕР_2 , в якого були механічні пошкодження задньої частини. Після зіткнення транспортний засіб «Mercedes-Benz», н.з. НОМЕР_2 , розвернуло в бік, а транспортний засіб «SKODA OCTAVIA», н.з. НОМЕР_1 , виїхав у кювет. Сам ОСОБА_1 підтвердив те, що він, керуючи автомобілем «SKODA OCTAVIA», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю 140 км/год, відволікся, «задивився» і допустив зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz», н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду. Пасажир автомобіля «Mercedes-Benz», н.з. НОМЕР_2 , теж засвідчив те, що водій автомобіля «SKODA OCTAVIA», н.з. НОМЕР_1 , в`їхав у задню частину автомобіля «Mercedes-Benz», н.з. НОМЕР_2 . При цьому, водій ОСОБА_2 зазначав про те, що інший водій перебуває в стані сп`яніння, повідомив обставини в`їзду в його автомобіль ОСОБА_1 . На вимогу поліцейського ОСОБА_1 пройшов огляд у медичному закладі, за результатами якого підтверджено перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, при цьому, результати застосування спеціального технічного засобу склали – 2, 26 проміле алкоголю в крові (а.с.11).
Допитаний у суді апеляційної інстанції поліцейський ОСОБА_3 підтвердив те, що він прибував за викликом на місце зіткнення, де мала місце ДТП між зазначеними вище транспортними засобами. Із пояснень водіїв, пасажира та дорожньої обстановки було встановлено факт того, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, вчинив ДТП. ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням приладу «Драгер» і був доставлений до медичного закладу для проходження вказаного огляду. Він (поліцейський ОСОБА_3 ) зафіксував протиправні дії ОСОБА_1 у тій послідовності, в якій вони мали місце.
Зафіксовані ж засобами об`єктивного контролю (відеозаписами) обставини також знаходять своє підтвердження в змісті висновку медичного огляду КП «Семенівська лікарня» №15 від 24 листопада 2024 року, яким установлено перебування ОСОБА_1 , у тому числі на час керування автомобілем, у стані алкогольного сп`яніння (а.с.2).
Як видно зі змісту акту від №92 від 09 березня 2025 року, складеного до зазначеного вище медичного висновку, на підставі встановлених під час огляду даних щодо клініки сп`яніння ОСОБА_1 і результатів, отриманих із застосуванням спеціального технічного приладу «Драгер», саме в їх сукупності лікарем і було надано висновок про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. Висновок щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння підтверджується об`єктивними медичними даними (а.с.31-32).
За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає об`єктивних підстав ставити під сумнів обрані компетентним лікарем методи при здійсненні огляду та встановлені у висновку результати.
Відповідно до відеофіксації, змісту акту й висновку, складених за результатами медичного огляду, в закладі охорони здоров`я огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння здійснювався лікарем, а присутність медичної сестри під час огляду й допомога нею у вчиненні дій у ході огляду, зокрема, фактичному застосуванні спеціального технічного приладу «Драгер» (триманні цього засобу при його продуванні ОСОБА_1 ) не є свідчить про недійсність медичного висновку й акту.
Згідно з відеозаписами поліцією було встановлено особу ОСОБА_1 на підставі відповідної документації. У подальшому саме ОСОБА_1 направлявся до медичного закладу, де він пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, а тому правильність ідентифікації лікарем у висновку й акті особи ОСОБА_1 не викликає сумніву. Окрім того, сам ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції підтвердив факт проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.
Водночас слід зазначити, що направлення водія на огляд для визначення стану сп`яніння має виключно організаційно-забезпечувальну функцію та в даному конкретному випадку поліцейським було надано до медичного закладу складений ним письмовий документ, який за своїм змістом є направленням учасника ДТП - ОСОБА_1 , на огляд на стан сп`яніння (а.с.93). Водночас той факт, що направлення було складено не за встановленим зразком та відсутність у ньому певних відомостей, вказаних апелянтом, не спростовує наявність у лікаря відповідного процесуального приводу для здійснення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та не є підставою для визнання результатів цього огляду недійсними.
Що стосується посилань апелянта на невручення йому копії медичного висновку та неознайомлення з його змістом, то вони не впливають на обгрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки під час судового провадження ОСОБА_1 як особисто, так і через свого представника мав можливість ознайомитись із цим висновком, зробити його копію та навести свої доводи щодо нього.
Таким чином, із аналізу сукупності викладених вище доказів убачається те, що ОСОБА_1 у порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України керував транспортним засобом «SKODA OCTAVIA», н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Також ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «SKODA OCTAVIA», н.з. НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості руху з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого вчинив ДТП з автомобілем «Mercedes-Benz», н.з. НОМЕР_2 , та обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.12.1, 13.1 ПДР України, які перебувають у прямому причинному зв`язку із вчиненою ним ДТП (є її безпосередньою причиною). ОСОБА_1 мав можливість запобігти зіткненню шляхом виконання ним вимог п.п.12.1, 13.1 ПДР України й перевіркою матеріалів провадження не встановлено наявності в нього об`єктивних перешкод для цього.
Отже, наведені вище докази підтверджують зміст один одного й безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП, та об`єктивних обставин не довіряти їм немає. Підстав для висновку про недопустимість, недостовірність чи неналежність цих доказів не встановлено.
Окрім того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив факт керування ним транспортним засобом за встановлених місцевим судом обставин та свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Разом з тим, твердження ОСОБА_1 про те, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння є неспроможними, оскільки спростовується об`єктивними судово-медичними даними – висновком та актом медичного огляду.
Що стосується тверджень апелянта про те, що суд першої інстанції не виклав об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, як вона передбачена ст.130 КУпАП, то вони є неспроможними, адже місцевий суд у оскаржуваній постанові визнав ОСОБА_1 винуватим у тому, що він у порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП.
Позбавлені підстав і посилання представника як на підставу для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП на те, що суд першої інстанції з власної ініціативи вийшов за межі обвинувачення та встановив іншу об`єктивну сторону правопорушення, ніж указана в протоколі.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення органом поліції ОСОБА_1 ставилось у вину порушення саме вимог п.2.9 «а» ПДР України.
У протоколі зазначено, що 24 листопада 2024 року о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_1 по вул. Незалежності в сел. Семенівка за координатами: 49.571498, 33.175988, керував автомобілем «SKODA OCTAVIA», н.з. НОМЕР_1 , мав ознаки алкогольного сп`яніння та його огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому порядку здійснювався лікарем-наркологом у медичному закладі – КП «Семенівська лікарня» за адресою: вул. Шевченка, 78 сел. Семенівка. А відповідно до медичного висновку КП «Семенівська лікарня» №15 від 24 листопада 2024 року, на який наявне посилання в протоколі та який долучено до протоколу, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Саме ж по собі зазначення в протоколі обставин події в частині того, що перед медичним оглядом ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці події за допомогою газоаналізатора «Драгер» не спростовує факт того, що ОСОБА_1 ставилось у вину порушення саме вимог п.2.9 «а» ПДР України (керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння), що підтверджується сукупністю доказів у матеріалах справи, та жодним чином не свідчить про ставлення йому у вину порушення вимог п.2.5 ПДР України, яке, до того ж, може мати місце лише у випадку відмови особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, в тому числі в медичному закладі.
Отже, наведені вище обставини свідчать про те, що органом поліції ОСОБА_1 ставилось у вину те, що він порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом. Зміст протоколу та інших матеріалів провадження свідчить про те, що ОСОБА_1 були повідомлені деталі інкримінованого йому діяння та його правова кваліфікація в обсязі, який був достатнім для того, щоб мати можливість ефективно здійснювати свій захист. Позиція ОСОБА_1 під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій свідчить про повне розуміння ОСОБА_1 фактичної та юридичної складових змісту й суті правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке ставилось йому у вину, зокрема, ОСОБА_1 у судах двох інстанцій підтверджував факт керування ним транспортним засобом і заперечував інкримінований йому факт перебування в стані алкогольного сп`яніння. У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив належне розуміння змісту й суті інкримінованих йому дій, а саме те, що йому ставилось у вину вчинення під час керування автомобіілем ДТП у стані алкогольного сп`яніння.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає тих істотних порушень вимог законодавства, які би ставили під сумнів обгрунтованість притягнення місцевим судом ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Усупереч доводам апелянта, в оскаржуваній постанові місцевий суд врахував позицію адвоката Черниша Є.А. про необхідність повернення матеріалів справи для належного оформлення та дійшов висновку про відсутність підстав для цього.
Так, перевіркою матеріалів справи встановлено, що протоколи щодо ОСОБА_1 складені уповноваженою особою – поліцейським з РПП СПД №1 ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП у Полтавській області Мисиком С.М., та ці протоколи не містять тих невідповідностей вимогам ст.256 КУпАП, які би свідчили про доцільність і необхідність направлення їх із доданими матеріалами для належного оформлення, а також унеможливлювали би належний і об`єктивний розгляд справи судом. Незгода ж апелянта зі змістом наведених у процесуальних документах відомостей чи їх повнотою, в тому числі формулюванням обставин, які ставляться у вину ОСОБА_1 , сама по собі не є підставою для повернення протоколу з долученими матеріалами до органу поліції.
Порушень прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в тому числі права на захист у даній справі про адміністративне правопорушення, які би ставили під сумнів законність та обгрунтованість притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП, не встановлено.
Таким чином, доводи апелянта, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної постанови й закриття провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження.
Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 є водієм із водійським посвідченням серії НОМЕР_3 , що підтверджується даними довідки СПД №1 ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП у Полтавській області (а.с.28).
З урахуванням положень ст.23, 33, 36 КУпАП, накладене на ОСОБА_1 стягнення за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП на підставі ст.36 КУпАП за своїм видом і розміром є законним, справедливим, необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, та сприяє меті адміністративного стягнення. Зазначене стягнення обгрунтовано застосоване до ОСОБА_1 у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених – за ч.1 ст.130 КУпАП, санкція якої є безальтернативною, а тому посилання апелянта на характеристику ОСОБА_1 , те, що він попередньо не притягувався до відповідальності, не свідчать про можливість накладення на нього іншого більш м`якого стягнення.
Отже, апеляційна скарга з доповненнями не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу з доповненнями представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Черниша Є.А., залишити без задоволення, а постанову Семенівського районного суду Полтавської області від 07 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 – без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду      О.М. Корсун