ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

31 грудня 2025 року	Справа №160/31458/24 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача-1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2 Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача-1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2 Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 10.09.1990 по 17.09.1992, з 28.09.1992 по 11.09.1997, з 27.11.1997 по 25.10.1999 роки згідно трудової книжки;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у перерахунку від 28.08.2024 року №045650019925;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 10.09.1990 по 17.09.1992, з 28.09.1992 по 11.09.1997, з 27.11.1997 по 25.10.1999 роки згідно трудової книжки та перерахувати пенсію починаючи з 22.10.2024 року з урахуванням довідок про заробіток від 08.11.2023 року № 044 та від 08.11.2023 року №042.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV. 21.08.2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо врахування довідок про заробіток до 2000 року та здійснення перерахунку пенсії відповідно до ст. 40 Закону № 1058-IV. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №045650019925 від 28.08.2024 року позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії, у зв`язку з відсутністю первинних документів. 22.10.2024 року позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи з 10.09.1990 по 17.09.1992, з 28.09.1992 по 11.09.1997, з 27.11.1997 по 25.10.1999. 17.11.2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом №61841-45707/А-018-0400/24 повідомило про неможливість зарахування до страхового стажу вказаних періодів трудової діяльності, оскільки в наданій трудовій книжці від 09.10.1981 серії НОМЕР_1 по батькові російською мовою « ОСОБА_2 » не співпадає з даними паспорта, для зарахування вказаних періодів роботи потрібно додатково надати підтверджуючі довідки. На думку позивача, оскільки в нього наявні записи щодо вищезазначених періодів роботи в трудовій книжці, яка є основним документом для підтвердження стажу роботи та наявні підтверджуючі довідки, а отже має право на зарахування цих періодів до загального страхового стажу роботи. Позивач вважає протиправними дії відповідачів та такими, що порушують його права, тому звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 04 грудня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачам було надано строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів. Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, належним чином завірену копію матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .
Копію ухвали про відкриття провадження у справі отримано представниками відповідачів 1 та 2 – 10.12.2024 року, про що в матеріалах справи містяться довідки про доставку електронних листів.
27 грудня 2024 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на позовну заяву, в якому відповідач-2 пред`явлений позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 21.08.2024 року позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду за перерахунком пенсії - допризначення у зв`язку з наданими документами, відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо врахування довідки про заробіток від 08.11.2023 року №044 та довідки про заробіток від 08.11.2023 року №042. Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області рішенням № 045650019925 від 28.08.2024 відмовило у перерахунку пенсії, відповідно до вище вказаних довідок про заробітну плату, у зв`язку з відсутністю первинних документів. Страховий стаж позивача становить 31 рік 07 місяців 03 дні. За результатами розгляду документів, доданих до заяви не взято до уваги суми нарахованої заробітної плати, зазначені в довідках про заробітну плату від 08.11.2023 року за №044 та №042, так як вказані довідки не підтверджені первинними документами, чим порушено п.1 ст.40 Закону № 1058. В подальшому, 22.10.2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо зарахування до страхового стажу періодів трудової діяльності з 10.09.1990 по 17.09.1992, 3 28.09.1992 по 11.09.1997, з 27.11.1997 по 25.10.1999 роки. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 17.11.2024 року повідомило позивача про неможливість зарахування до страхового стажу вказаних періодів трудової діяльності, оскільки в наданій трудовій книжці від 09.10.1981 серії НОМЕР_1 по батькові російською мовою « ОСОБА_2 » не співпадає з даними паспорта позивача. 
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 30.08.2024 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV.
21 серпня 2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо здійснення перерахунку пенсії відповідно до ст. 40 Закону № 1058-IV з урахуванням довідок про заробітну плату до 2000 року.
У зв`язку з впровадженням екстериторіальності заяву було направлено для опрацювання до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та розглянуто ним.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №045650019925 від 28.08.2024 року позивачу було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії - допризначення у зв`язку з наданими документами, відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю первинних документів.
Рішення мотивоване тим, що вік заявника 60 років. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підстави документів про нараховану заробітну плату (дохід) за умови підтвердження довідки про заробітну робітну плату первинними документами або акт перевірки довідки про заробітну плату, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Отже, до заяви про перерахунок пенсії в документах, відсутні первинні документи або акт перевірки.
22 жовтня 2024 року позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо перерахунку пенсії із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 10.09.1990 по 17.09.1992, з 28.09.1992 пп 11.09.1997, з 27.11.1997 по 25.10.1999 роки.
17 листопада 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом №61841-45707/А-01/8-0400/24 повідомило про те, що позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В наданій позивачем трудовій книжці від 09.10.1981 серії НОМЕР_1 ім`я по батькові російською мовою « ОСОБА_2 » не співпадає з даними паспорта « ОСОБА_3 », що не відповідає вимогам Інструкції № 58, взяти до уваги зазначену трудову книжку при визначені страхового стажу для обчислення пенси немає підстав. Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, із змінами, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів. особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Отже, для зарахування періодів роботи відповідно до записів трудової книжки від 09.10.1981 серії НОМЕР_2 до страхового стажу позивача необхідно надати підтверджуючі довідки з урахуванням вимог Порядку № 637. 
Вважаючи протиправними дії відповідачів щодо не зарахування періодів роботи з 10.09.1990 по 17.09.1992, з 28.09.1992 по 11.09.1997 та з 27.11.1997 по 25.10.1999 роки згідно трудової книжки до загального страхового стажу роботи і не здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням довідок про заробітну плату до 2000 року, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
За приписами ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частиною 2 ст. 26 Закону № 1058-IV передбачено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Частина 1 статті 24 Закону № 1058-IV визначає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон № 1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Зазначеним нормам відповідає пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок № 637), відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, законодавець чітко визначив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, що також визначено і Порядком №637.
Так, судом досліджено трудову книжку позивача серії НОМЕР_3 , що видана 09.10.1981 року та встановлено, що ОСОБА_1 в спірні періоди з 10.09.1990 по 17.09.1992, з 28.09.1992 по 11.09.1997, з 27.11.1997 по 25.10.1999 працював згідно із записами №№21-31 (далі мовою оригіналу – рос.):
-10.09.1990 принят строительным мастером в Мостостроительный поезд №1 (приказ №61 от 10.09.1990 г.) (запис №21);
- 01.01.1991 и.о. прораб участка (приказ №16 от 07.02.1991 г.) (запис №22);
- 01.04.1991 прораб участка (приказ №16 от 01.04.1991 г.) (запис №23);
-17.09.1992 уволен в связи с переводом Службу пути приднепровской железной дороги (приказ №56 от 16.09.1992 г.) (запис №24);
- 28.09.1992 принят прорабом по переводу в МП «Прогресс» (приказ №98 от 28.09.1992 г.) (запис №25);
- 01.01.1994 переведён мастером (приказ №91 от 28.12.1993 г.) (запис №26);
- 01.08.1994 назначен зам. Директора МП «Прогресс» по производственной деятельности (приказ №34 от 01.08.1994 г.) (запис №27);
- 01.07.1994 переведён мастером по ремонту искусственных сооружений (приказ №32 от 31.06.1996 г.) (запис №28);
- 11.09.1997 уволен по собственному желанию ст. 38 КЗоТ УССР (приказ №92 от 11.09.1997 г.) (запис №29);
- 27.11.1997 принят бригадиром в МГП «Прогресс» «Приднепровская железная дорога» (приказ №121 от 24.11.1997 г.) (запис №30);
- 25.10.1999 уволен по собственному желанию ст. 38 КЗоТ Украины (приказ №11 от 25.10.1999 г.) (запис №31).
Таким чином, спір з приводу зарахування вказаних періодів до страхового стажу виник лише у зв`язку з тим, що в наданій позивачем трудовій книжці від 09.10.1981 серії НОМЕР_1 ім`я по батькові російською мовою « ОСОБА_2 » не співпадає з даними паспорта « ОСОБА_3 ».
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що самі лише формальні неточності у документах, в тому числі записи, оформлені неналежним чином, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Суд зазначає, що на момент заповнення трудової книжки в спірних записах, порядок ведення трудових книжок працівників регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці і соціальних питань від 20.06.1974 №162 (далі- Інструкція №162), яка втратила чинність на підставі Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників».
Відповідно до пункту 1.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців.
Згідно пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі - Інструкція) (аналогічна норма є в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджений наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
Пунктом 18 Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 6 вересня 1973 р. № 656 «Про трудові книжки робітників і службовців» передбачено, що відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу, несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації. У подальшому аналогічні норми встановлені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993.
Органи Пенсійного фонду можуть надавати допомогу у пошуку та зборі необхідних документів. Відповідно до частини третьої статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Відповідачам слід врахувати, що у випадку якщо поданих позивачем документів для призначення або перерахунку пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставин, запропонувати позивачу надати інформацію щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Посилання на неточність записів у первинних документах по обліку трудового стажу на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи, за наявності у трудовій книжки відомостей достатніх у своїй сукупності для визначення конкретного періоду роботи, не може бути підставою для виключення вказаного періоду роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на перерахунок пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення трудових книжок на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист, в тому числі вирішення питання щодо перерахунку пенсії за віком.
Матеріали справи не містять доказів, наданих відповідачами, які б свідчили про те, що позивачу, у зв`язку із тим, що поданих позивачем документів для перерахунку пенсії, що підтверджують страховий стаж було не достатньо, пенсійний орган самостійно не витребував документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, не проводив перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставин щодо наявності у ОСОБА_1 необхідного страхового стажу для перерахунку пенсії.
Суд виходить з того, що аналізуючи надані документи, пенсійний орган, перш за все, має виходити з їх змісту, а не лише суто з форми. У цьому випадку, орган Пенсійного фонду, переслідуючи в цілому законну мету попередження зловживання громадянами своїми правами та запобігання необґрунтованому призначенню або перерахунку пенсії, при виконанні своїх повноважень повинен діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно, як це передбачено частиною другою статті 2 КАС України, з тим, щоб не створювати штучних і явно необґрунтованих перешкод для реалізації громадянами їх прав.
Суд зазначає, що не зарахування спірного стажу позивача буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Однією з підстав для перерахунку пенсії є наявність страхового стажу, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці щодо дати її заповнення.
Суд зауважує, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей. Тобто в розрізі цієї справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.
Заповнення на титульній сторінці трудової книжки по батькові позивача російською мовою, яке не співпадає з даними паспорта (як зазначає відповідач 1), не може бути підставою для не зарахування періодів роботи позивача до страхового стажу.
Крім того, суд зазначає, що всі записи за спірні періоди в трудовій книжці не містять закреслень. Наслідки того, що у трудовій книжці на титульному аркуші по-батькові написано російською мовою, відповідальність за заповнення якої покладається на работодавця, не може перекладатись на позивача, як тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 06 березня 2018 року по справі №754/14898/15-а підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи та досягнення віку, що дає право на пенсію, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Суд повторно наголошує на тому, що відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, (далі Порядок №22-1), органом, що приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії є відповідні управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі. Порядком № 22-1 встановлено, що орган, який призначає пенсію, надає допомогу особам, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії шляхом: доведення до відому заявника переліку відсутніх документів, які йому слід подати; або шляхом витребування від підприємств, установ та організацій в тому рахунку і від (архівних установ, контролюючих органів) подання додаткових документів, яких не вистачає. Такий підхід узгоджується із нормою ч. 1 ст. 3 Конституції України, відповідно до якої саме людина, визнається в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до цієї Конституційної норми, діяльність органів державної влади, зокрема Пенсійного фонду України, повинна бути спрямована на сприяння у реалізації прав людини, а не на обмеження таких прав із формальних підстав.
Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. Суд зазначає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників на керівника або уповноваженого працівника підприємства, вина позивача у неналежному заповненні його трудової книжки відсутня, а судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності цієї трудової книжки, а тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі і зазначена обставина не може позбавити позивача права на перерахунок пенсії. Зі змісту наданої позивачем трудової книжки можливо встановити назви підприємств та періоди роботи з аналізу усіх граф трудової книжки. Під час розгляду справи не надано доказів того, що вказані записи в трудовій книжці позивача є сфальсифікованими або мають підробний характер.
В свою чергу, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно розрахунку форми РС-право органами ПФУ зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 01.03.1999 по 24.10.1999, відтак судом не вбачається підстав для задоволення позовних вимог у частині зарахування до страхового стажу позивача спірного періоду, а відтак належним способом захисту буде зобов`язати зарахувати позивачу до страхового стажу роботи періоди роботи з 10.09.1990 по 17.09.1992, з 28.09.1992 по 11.09.1997 та з 27.11.1997 по 28.02.1999 роки, а також 25.10.1999 року.
Щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії з урахуванням довідок про заробіток від 08.11.2023 року № 044 та від 08.11.2023 року №042, суд зазначає наступне.
Для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв ч.1 ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
До заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). (ч.1 ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Відповідно до положень ч. 3 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/118461.1 (далі Порядок від 25.11.2005 № 22-1).
Згідно з п.п.3 п.2.1 Порядку від 25.11.2005 №22-1, за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Відповідно до п.2.10. вищевказаного Порядку від 25.11.2005 №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року- за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Пунктом 2.1 Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи: 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 1).
Згідно з абз.1, 2 пункту 2.10 Порядку №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.
Зазначену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 29.07.2020 у справі № 341/1132/17.
У постанові від 12.04.2021 у справі № 219/4550/17 Верховний Суд дійшов наступного висновку: посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості її видачі є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вона видана, підприємство яке її видало на той час перебувало на обліку, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні.
Зазначене, також узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 24.03.2020 у справі №280/1411/16-а, від 03.06.2021 у справі №127/8001/17, від 24.06.2021 у справі №233/179/17, від 14.07.2021 у справі №398/932/16-a(2-a/398/92/16), від 26.10.2022 у справі №808/1735/18.
Верховний Суд, зокрема, у постанові від 21.02.2020 у справі № 291/99/17 дійшов висновку про те, що перевірка достовірності виданих документів покладається на Пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.
Позивач при зверненні до органів ПФУ із заявою від 21.08.2024 року про перерахунок пенсії надавав довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №042 та 044 від 08.11.2023 року, які видані Акціонерним товариством «Українська залізниця Регіональна філія» «Придніпровська залізниця» структурний підрозділ «Дніпровська дистанція колії» та які, зокрема містять відомості про розмір заробітної плати позивача за період з вересня 1992 р. по серпень 1999 р. Довідки підприємства містять інформацію про первинні документи, на підставі яких їх було видано (на підставі первинних документів за 1992 та за 1993-1999), їх місцезнаходження та адреси. 
Також в матеріалах справи наявні довідки №043 та №045, видані вищезазначеним підприємством, в яких зазначається про те, що суми заробітку вказані в довідках № 042 та №044 від 08.11.2023 року перенесені з первинних документів, а саме - з особистих рахунків за 1992 р. та 1993-1999 роки, які зберігаються на підприємстві та зазначено, що підприємство не заперечує проти проведення перевірки первинних документів за періоди, зазначені в цих довідках.
Отже, довідки про заробітну плату від 08.11.2023 року №042 та №044 видані на підставі особових рахунків, які підтверджують факт нарахування заробітної плати за певний період, що повністю відповідає вимогам статі 40 Закону №1058-IV та підпункту 3 пункту 2.1 та пункту 2.10 Порядку № 22-1.
Довідки підприємства містять інформацію про первинні документи, на підставі яких їх було видано (на підставі особових рахунків за 1992-1999), їх місцезнаходження та адреси.
Судом встановлено, що згідно даних розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії позивача, останньому за період з 01.09.1992 року по 31.08.1999 року не враховано заробітну плату для розрахунку суми пенсії. Як вбачається з рішення відповідача-2 від 28.08.2024 року №045650019925, останнім не прийнято до розгляду довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №042 та 044 від 08.11.2023 року, які видані Акціонерним товариством «Українська залізниця Регіональна філія» «Придніпровська залізниця» структурний підрозділ «Дніпровська дистанція колії», через відсутність первинних документів або акту перевірки.
Суд зазначає, що у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності відомостей зазначених у довідках про заробітну плату для обчислення пенсії №042 та 044 від 08.11.2023 року, які видані Акціонерним товариством «Українська залізниця Регіональна філія» «Придніпровська залізниця» структурний підрозділ «Дніпровська дистанція колії» відповідач-2, в силу приписів ч. 3 ст. 44 Закону №1058, мав можливість здійснити перевірку первинних документів, на підставі яких видано довідки.
При цьому суд звертає увагу на той факт, що адміністрацією Акціонерного товариства «Українська залізниця Регіональна філія» «Придніпровська залізниця» структурний підрозділ «Дніпровська дистанція колії» у спірних довідках про заробітну плату не заперечується проти проведення перевірки первинних документів за періоди, зазначені в цих довідках.
До того ж, ризик неможливості здійснення перевірки з незалежних від особи причин не може бути покладений на особу, що звернулась за перерахунком пенсії, якщо вимоги до форми довідки про заробітну плату були дотримані підприємством, що її видало, а факт роботи особи на цьому підприємстві підтверджений записами у трудовій книжці.
Суд вважає, що право особи на пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від існування конкретного документу, оскільки збереження таких відомостей не може контролюватися пенсіонером, а значить на нього не може покладатись відповідальність за їх відсутність.
Саме пенсійний орган повинен вжити всіх можливих заходів спрямованих на перевірку достовірності інформації наведеної у довідці про заробітну плату.
Суд також зазначає, що ні Порядком №22-1, ні іншим нормативним документом не визначено вичерпного переліку тих первинних документів, яким повинна підтверджуватись довідка про заробітну плату для обчислення пенсії, а також не передбачено порядок підтвердження довідки про заробіток первинними документами, якщо відомості про заробітну плату відсутні в архівній установі.
Таким чином, надавши оцінку спірним правовідносинам та проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у перерахунку пенсії від 28.08.2024 року №045650019925 прийнято передчасно та без належного обгрунтування, а відтак є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. 
Також суд вважає за необхідне визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене листом за вих. №61841-45707/А-018-0400/24 від 17.11.2024 року щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 10.09.1990 по 17.09.1992, з 28.09.1992 по 11.09.1997 та з 27.11.1997 по 28.02.1999 роки, а також 25.10.1999 року згідно трудової книжки, та здійснити перерахунок та виплату пенсії.
Щодо визначення належного органу Пенсійного фонду, який повинен провести перерахунок пенсії з урахуванням висновків суду у цій справі, а також зарахування спірних періодів роботи до страхового стажу, суд зазначає про таке.
Порядок приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005р. №22-1, зареєстрованою в Мін`юсті України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846 (далі Порядок №22-1).
Відповідно до абз.13 п.4.2 Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Згідно з абз.1-3 п.4.3 Порядку №22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
З урахуванням наведеного суд зазначає, що оскільки рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії за віком позивачу з врахуванням довідок про заробітну плату від 08.11.2023 року № 044 та від 08.11.2023 року №042 було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області 28.08.2024 року, а рішення, оформлене листом за вих. №61841-45707/А-018-0400/24 від 17.11.2024 року щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 10.09.1990 по 17.09.1992, з 28.09.1992 по 11.09.1997 та з 27.11.1997 по 28.02.1999 роки, а також 25.10.1999 року згідно трудової книжки, було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області пізніше, належним відповідачем в частині зобов`язання зарахування зазначених періодів до страхового стажу, та здійснення перерахунку пенсії з врахуванням зазначених довідок, є саме – Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як орган, який прийняв рішення останнім.
Щодо строку з якого повинен бути здійснений перерахунок пенсії, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.
Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) (п. 1.8 Розділу I Порядку 22-1).
Матеріалами справи підтверджено, що пенсія за віком у відповідності до положень ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», була призначена позивачу по досягненню 60 років (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ), з 30.08.2024 року.
При цьому, позивач двічі звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявами від 21.08.2024 про врахування для розрахунку розміру пенсії довідок про заробітну плату, та із заявою від 22.10.2024 року про зарахування до страхового стажу періодів роботи з 10.09.1990 по 17.09.1992, з 28.09.1992 по 11.09.1997, з 27.11.1997 по 25.10.1999 роки згідно трудової книжки та перерахунку пенсії.
Тобто, протягом трьох місяців з дня призначення пенсії (30.08.2024 року) позивачем були подані до пенсійного органу додаткові документи, які можуть вплинути на розмір його пенсії, у зв`язку із чим перерахунок пенсії на підставі рішення повинен відбуватись з дати призначення – 30.08.2024 року. 
За таких обставин, належним способом захисту прав та інтересів позивача у спірних відносинах є:
– визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у перерахунку пенсії №045650019925 від 28.08.2024 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 30.08.2024 року з урахуванням довідок про заробіток від 08.11.2023 року № 044 та від 08.11.2023 року №042; 
-визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене листом за вих. №61841-45707/А-018-0400/24 від 17.11.2024 року щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 10.09.1990 по 17.09.1992, з 28.09.1992 по 11.09.1997 та з 27.11.1997 по 28.02.1999 роки, а також 25.10.1999 року згідно трудової книжки, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 10.09.1990 по 17.09.1992, з 28.09.1992 по 11.09.1997 та з 27.11.1997 по 28.02.1999 роки, а також 25.10.1999 року згідно трудової книжки НОМЕР_4 та здійснити перерахунок та виплату пенсії з 30.08.2024 року. 
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги частково знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.
З урахуванням положень частини 3 статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до відповідача-1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, код ЄДРПОУ 21910427), відповідача-2 Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21005, Вінницька обл., м. Вінниця, вул. Зодчих, 22, код ЄДРПОУ 13322403) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у перерахунку пенсії № 045650019925 від 28.08.2024 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ), починаючи з 30.08.2024 року з урахуванням довідок про заробіток від 08.11.2023 року № 044 та від 08.11.2023 року №042.
Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене листом за вих. №61841-45707/А-018-0400/24 від 17.11.2024 року щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 10.09.1990 по 17.09.1992, з 28.09.1992 по 11.09.1997 та з 27.11.1997 по 28.02.1999 роки, а також 25.10.1999 року згідно трудової книжки НОМЕР_4 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) до страхового стажу періоди роботи з 10.09.1990 по 17.09.1992, з 28.09.1992 по 11.09.1997 та з 27.11.1997 по 28.02.1999 роки, а також 25.10.1999 року згідно трудової книжки НОМЕР_4 та здійснити перерахунок та виплату пенсії з 30.08.2024 року.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, Дніпропетровська обл., м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, код ЄДРПОУ 21910427) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 242,25 грн. (двісті сорок дві гривні 25 копійок).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21005, Вінницька обл., м. Вінниця, вул. Зодчих, 22, код ЄДРПОУ 13322403) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 242,25 грн. (двісті сорок дві гривні 25 копійок). 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева