1-кс/714/43/26
Справа № 714/1100/25

В И Р О К 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" березня 2026 р.   м. Герца 
Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі:
слідчого судді – ОСОБА_1 
секретар судових засідань – ОСОБА_2 
за участю:
прокурора – ОСОБА_3 
обвинуваченого – ОСОБА_4 
захисника – ОСОБА_5 
з участю заставодавця – ОСОБА_6 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 12025260000000421 від 30.05.2025 року за обвинувальним актом стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Буда, Чернівецького району, Чернівецької області, проживаючого по АДРЕСА_1 , священнослужителю, раніше не судимого
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України
В С Т А Н О В И В:
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 вступивши у попередню злочинну змову із ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, термін дії якого неодноразово продовжувався, у зв`язку з чим продовжували діяти раніше запроваджені обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, діючи умисно, протиправно, вчинив злочин, пов`язаний із організацією незаконним переправленням осіб через державний кордон України до Румунії при наступних обставинах. 
Так, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_4 вступивши у попередню злочинну змову із ОСОБА_7 , розробили план незаконного переправлення осіб призовного віку через державний кордон України до Румунії поза межами діючих пунктів пропуску, за грошову винагороду. 
Так, 09.01.2025 ОСОБА_4 в ході телефонної розмови із абонентського номеру оператора стільникового зв`язку НОМЕР_1 , через ОСОБА_8 запропонував військовозобов`язаному ОСОБА_9 , якому виїзд за межі території України у період дії воєнного стану обмежено, переправити останнього через державний кордон України до Румунії поза пунктом пропуску. ОСОБА_4 в ході телефонної розмови також повідомив ОСОБА_9 , що є декілька варіантів незаконного перетину державного кордону, все залежить від побажань останнього. 
Надалі, за невстановлених органом досудового розслідування обставин та часу, однак не пізніше 31.01.2025, ОСОБА_4 з метою конспірації своїх дій, увійшовши в злочинну змову із священнослужителем прикордонного із Румунією селом Куликівка Чернівецького району Чернівецької області ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що останній знає осіб, які на даній місцевості займаються незаконним переправлення осіб через державний кордон України, організував та передав для подальшого незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон У країни. 
Надалі, 31.05.2025 року ОСОБА_7 діючи за вказівкою ОСОБА_4 , виконуючи свою злочинну роль, через WhatsApp Messenger запропонував військовозобов`язаному ОСОБА_9 , якому виїзд за межі території України у період дії воєнного стану обмежено, переправити останнього через державний кордон України до Румунії поза пунктом пропуску за грошову винагороду в розмірі 10000 євро. Під час спілкування із ОСОБА_9 , з метою конспірації ОСОБА_7 представився останньому ОСОБА_10 . 
У період часу з 31.01.2025 року по 05.03.2025 року ОСОБА_7 періодично спілкувався із ОСОБА_9 з приводу переправлення через державний кордон України, відтерміновуючи з дня на день дату такого переправлення. 
05.03.2025 року о 21 год 15 хв ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_9 та повідомив, що останній повинен прибути 06.03.2025 року о 07 год 30 хв до ТЦ «Екватор», що розташований на вулиці Руській в м.Чернівці. 
06.03.2025 року ОСОБА_9 за вказівкою ОСОБА_7 в обумовлений час прибув на стоянку ТЦ «Екватор», розташовану по вулиці Руській, 248Є в м.Чернівці, де його зустрів ОСОБА_7 , перебуваючи за кермом автомобіля марки «ВАЗ 210994» реєстраційний номер НОМЕР_2 . Після цього, на зазначеному автомобілі вони направилися у напрямку м.Герца Чернівецького району Чернівецької області. 
Перед поїздкою ОСОБА_7 наказав ОСОБА_9 поставити рюкзак з речами в багажник автомобіля, ввімкнути режим «літака» в його мобільному телефоні, а також провів інструктаж з приводу поведінки у випадку зупинки працівниками правоохоронних органів. Зокрема зазначив, що у разі такої зупинки, він повинен сказати, що їде разом з ОСОБА_7 здійснювати заміри вікон. 
Надалі ОСОБА_7 довіз ОСОБА_9 до с.Куликівка Чернівецького району Чернівецької області, висадив останнього в недобудованій каплиці та наказав очікувати його, при цьому пояснив, що за ним приїде інша особа та доставить його безпосередньо до кордону. Після цього ОСОБА_7 поїхав у невідомому напрямку, наказавши ОСОБА_9 очікувати його. 
Приблизно о 14 год 00 хв ОСОБА_7 повернувся, посадив ОСОБА_9 до зазначеного автомобіля та продовжив рух у напрямку с.Петрашівка Чернівецького району Чернівецької області. По дорозі ОСОБА_7 наказав ОСОБА_9 передати йому обумовлену винагороду, що ОСОБА_11 і зробив, передавши ОСОБА_7 гроші в сумі 10000 євро.
Після цього, отримавши зазначені кошти, ОСОБА_7 поставив їх у бардачок автомобіля та продовжив рух. При цьому ОСОБА_7 пояснив ОСОБА_9 , що його пересадять на мотоцикл, який доставить його до іншого будинку, де він повинен буде зачекати інших осіб, яких разом з ним будуть переправляти через державний кордон України. На виїзді з с.Петрашівка Чернівецького району Чернівецької області ОСОБА_7 зупинив автомобіль. В цей час до автомобіля під`їхав невідомий чоловік на мотоциклі та почав розмову із ОСОБА_7 . За кілька хвилин після цього на місце прибули працівники правоохоронних органів та затримали ОСОБА_12 за спробу незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_9 .
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, за кваліфікуючими ознаками: вчинене за попередньою змовою групою осіб.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в пред`явленому йому обвинуваченні свою вину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому. Все, що йому інкриміновано мало місце, просив суд його суворо не карати, за скоєне шкодує, запевнив суд, що подібне не повториться. Також суду пояснив, що до нього зателефонував ОСОБА_9 та попросив допомогти йому перетнути кордон поза межами кордону України. Він сказав останньому, що цим вже не займається. Дана особа телефонувала йому декілька разів, на що той відповідав, що немає змоги це зробити. Коли він їхав в автомобілі з  ОСОБА_7 йому також зателефонував ОСОБА_9 та запитав про що йде мова. Коли почув що потрібно перевезти людину через кордон, той сказав дати йому номер телефону даного громадянина та по можливості він щось зробить. Після цієї розмови ні з ОСОБА_9 та  ОСОБА_7 з ним не було, ні від кого він не отримував пропозиції та грошові кошти. 
В судовому засіданні заставодавець ОСОБА_6 не заперечував проти звернення застави внесену ним за обвинуваченого ОСОБА_4 на потреби ЗСУ України.
Заставодавець ОСОБА_13 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про те, що не заперечує проти звернення застави внесеної ним за обвинуваченого ОСОБА_4 на потреби ЗСУ України та просив судове засідання проводити без його участі.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду, а саме прокурор та обвинувачений не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України і обмежився лише допитом обвинуваченого та документів, що характеризують особу обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, під час судового розгляду даного кримінального провадження його вина доведена в повному обсязі та вчинене кваліфікується за ч.2 ст.332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, за кваліфікуючими ознаками: вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст.12 КК України вчинене обвинуваченою кримінальне правопорушення (ч.2 ст.332 КК України ) є тяжким злочином.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ч.1 ст.66 КК України суд визнає щире каяття, що ґрунтується на повному визнанні ним своєї вини, активне сприяння у розкритті злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.
Відповідно до вимог ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудові доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Аналізуючи встановлені судом обставини, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше відповідно до ст.89 КК України не судимий, щире каяття, що ґрунтується на повному визнанні ним своєї вини, активне сприяння у розкритті злочину, його послідовні покази на досудовому та судовому слідстві, маючого на утриманні батьків пенсіонерів ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та мати ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які згідно висновків мають вади по здоров`ю, неповнолітню дитину ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , позитивну характеристику з місця проживання, має постійне місце проживання, конфліктів із сусідами не має, його поведінка відповідає загальноприйнятим нормам суспільства, серед знайомих немає осіб з кримінальним минулим та в тісних стосунках з такими особами не перебуває, працює настоятелем храму на честь святого великомученика Димитрія села Ванчиківці та храму на честь святих Архангелів Михаїла та Гавриїла села Ванчинець Новоселицького благочиння Чернівецько-Буковинської єпархії Української Православної Церкви, за період свого служіння проявив себе добрим священиком, свої пастирські обов`язки виконував добросовісно, отримав заробітну плату за 2024 рік в сумі 5 000 грн. та з січня по травень 2025 року в сумі 5 000 грн. щомісячно, перерахування грошових коштів в сумі 100 000 грн. згідно квитанції № 43 від 25.02.2026 року на рахунок Управління 1 Корпус Національної Гвардії України «Азов», згода заставодавця ОСОБА_13 на звернення застави в сумі 150 000 грн. та ОСОБА_6 в сумі 1400,00 грн., наркотичними та алкогольними напоями не зловживає, його поведінку до та після вчинення кримінального правопорушення, як вбачається із досудової доповіді Чернівецького районного сектору № 5 філії державної установи «Центр пробації» у Чернівецькій області ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб як середній, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також ймовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства та можливістю звільнення від покарання з випробуванням із застосуванням вимог, передбачених ст.76 КК України, обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, визнання ним своєї вини та активне сприяння у розкритті злочину, обставин, які обтяжують покарання судом згідно до ст.67 КК України судом не знайдено, суд вважає що йому слід призначити покарання, передбачене ч.2 ст.332 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України, оскільки суд вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства та без реального відбування покарання. 
Також суд вважає, що на обвинуваченого слід покласти обов`язки відповідно до п.2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Потерпілих від злочину у кримінальному провадженні немає.
Кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду не заподіяно.
Запобіжний захід застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді застави змінити на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Витрати на залучення експерта відсутні.
Пропонована винагорода викривачу відсутня.
Питання про речові докази підлягають вирішенню згідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368 - 374 КПК України, суд – 
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4  визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною із наданням логістичних послуг і перевезенням громадян у прикордонних районах та прикордонних зонах України строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити  ОСОБА_4  від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.
Відповідно до п.п.1 та 2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України покласти на  ОСОБА_4  такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 у виді застави змінити на особисте зобов`язання і грошові кошти в розмірі 150 000 грн. сплачені ОСОБА_13 відповідно до квитанції 9381-4571-0156-6608 від 11.06.2025 року та 1400,00 грн. ОСОБА_6 відповідно до квитанції 9381-4572-9177-8969 від 11.06.2025 року на рахунок ТУ ДСА України в Чернівецькій області на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду Чернівецької області від 11.06.2025 року, передати на потреби ЗСУ для цілей оборони України з наступними реквізитами:
-МФО 300001
-Рахунок № UA843000010000000047330992708
-Код ЄДРПОУ 00032106
-Отримувач: Національний банк України
-Призначення: допомога ЗСУ.
Речовий доказ по справі, а саме мобільний телефон марки «Iphone 16 Pro Max» IMEI 1 НОМЕР_3 IMEI 2 НОМЕР_4 , із карткою оператора стільникового зв`язку НОМЕР_1 , який за результатами проведення обшуку упакований у сейф пакет № ICR 0044672, який зберігається в камері речових доказів ЦЗ ГУНП в Чернівецькій області, що за адресою с.Чернівці, вул.Комунальників, 4В до набрання вироку законної сили повернути ОСОБА_4 (т.2 а.к.п.111-112).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Герцаївський районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: