справа № 388/74/25
провадження № 2/388/221/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року	Долинський районний суд Кіровоградської області 	

у складі: головуючого – судді Баранського Д.М.,
за участю секретаря Івочки Л.П.,
представників Альховської І.Б., Сенчука Б.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Долинській цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» (далі – АТ «СЕНС БАНК») звернулось до суду з цим позовом та просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 190481,24 грн заборгованості за кредитним договором № 631563171 від 4 січня 2021 року. 
Позов мотивує тим, що 4 січня 2021 року відповідач уклав з Акціонерним товариством «СЕНС БАНК» кредитний договір № 631563171.
Позивачем на користь відповідача було надано кредит, однак він зобов`язання з повернення кредиту не виконує. 
Внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за користування кредитом, його заборгованість становить 190481,24 грн.
Відповідач ОСОБА_1 надіслав до суду відзив на позовну заяву. Позов не визнає та просить відмовити в ньому. Розрахунок заборгованості за кредитним договором складений позивачем та не містить підтвердження господарської операції. Розрахунок заборгованості за кредитним договором не є борговим документом та доказом, що доводить отримання кредиту. З цього розрахунку неможливо перевірити правильність нарахувань відповідних сум, роз`яснень та доказів щодо принципу складання даних розрахунку справа не містить. Належними доказами наявності заборгованості є первинні документи. Розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони. Розрахунок заборгованості також не є документом, що підтверджує укладення договору на умовах, які зазначені позивачем.
На переконання відповідача, виписки за рахунком або касовий документ можуть бути належними доказами щодо заборгованості за тілом кредиту, якщо вони відповідають вимогам первинних документів. 
З оферти позивача неможливо встановити згоду двох сторін щодо істотних умов договору.
Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксації волі сторін договору та його змісту.
Жодними належними та допустимими доказами не підтверджується надання банком грошових коштів позичальнику.
Сплата відповідачем грошових коштів на користь банку не може бути свідченням конклюдентних дій та підтвердження укладення кредитного договору.
Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту та його підписання не означає укладення кредитного договору.
АТ «СЕНС БАНК» під час укладення кредитного договору з відповідачем не дотримало вимог, передбачених діючим законодавством про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які він вважав узгодженими.
У судовому засіданні представник АТ «СЕНС БАНК» Альховська І.Б. позов підтримала та просила його задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник Сенчук Б.О. у судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (чч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України).
Судом установлено, що 4 січня 2021 року між Акціонерним товариством «СЕНС БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 631563171 (а. с. 36-37, далі – Договір).
Цей кредитний договір складається з оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, що підписана ОСОБА_1 . За цією офертою він підписанням Оферти/Угоди своїм підписом пропонує АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «СЕНС БАНК» укласти Угоду про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії (далі – Угода), яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «СЕНС БАНК», укладеного між ним та Банком (далі – Договір). Нижче зазначає умови Угоди: тип кредиту – кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії (далі – Кредит або Кредитна лінія). Найменування Продукту: «RED Cash»; мета Кредиту – для особистих потреб; максимальна сума Кредиту (Кредитної лінії) складає 200000 грн; сума доступного Кредиту (Кредитної лінії) на момент складання цієї Оферти 16000 грн; процентну ставку за користування Кредитною лінією для торгових операцій пропонує встановити та/або операцій зняття коштів готівкою у розмірі 26 відсотків річних; тип процентної ставки – фіксована; суму Кредиту, що буде доступна в будь-який час протягом строку дії Кредитної лінії та Угоди у межах ліміту Кредитної лінії, вказаної в цій Оферті на укладення Угоди (далі – Оферта), просить повідомити у порядку, визначеному Договору; обов`язковий мінімальний платіж складає 5 відсотків від суми Загальної заборгованості за Кредитною лінією (далі – ОМП), але не менше 50 грн. 
4 січня 2021 року ОСОБА_1 та уповноваженим працівником Банку підписано АНКЕТУ-ЗАЯВУ про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «СЕНС БАНК» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «СЕНС БАНК».
Також ОСОБА_1 отримано паспорт споживчого кредиту, що підписаний ним та уповноваженим представником АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «СЕНС БАНК» з відображенням основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача, інформації щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, орієнтовної вартості кредиту та орієнтовної реальної річної процентної ставки (враховуючи неможливість визначити модель поведінки клієнта щодо використання та повернення коштів відновлювальної кредитної лінії), сукупної вартості розрахованої на прикладі, порядку повернення кредиту. 
Відповідно до чч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 
Сукупність даних, що містяться у вищезазначених документах беззаперечно свідчать про укладення між сторонами кредитного договору на визначених умовах. Доводи про протилежне є необґрунтованими. Будь-яких фактичних даних, що свідчать про недійсність кредитного договору матеріали справи не містять. 
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). 
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). 
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. 
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 
Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 
За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 
Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. 
Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. 
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). 
Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. 
Основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України. 
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. 
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. 
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. 
У чч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. 
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України).
За змістом ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
У порушення умов кредитного договору, відповідач допустив заборгованість, яка станом на 12 березня 2024 року становить 190481,24 грн та складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 123544,12 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 28644,03 грн, заборгованості за тілом кредиту в розмірі 36184,31 грн, заборгованості за простроченим тіло кредиту в розмірі 2108,78 грн.
Розмір цієї заборгованості підтверджується випискою за рахунком з кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 4 січня 2021 року по 12 березня 2024 року, розрахунком заборгованості за кредитом станом на 12 березня 2024 року. Зміст цих документів відображає встановлений ліміт кредиту, витрати та надходження, поточну суму заборгованості, дату здійснення платіжних операцій за рахунком та дату проведення цих операцій у визначений період, опис операцій та суму операцій у визначений період. Доводи відповідача про необґрунтованість даних, що містяться у цих документах, а також про неналежність таких доказів, є необґрунтованими, а також не спростовуються жодними доказами. Так само є необґрунтованими доводи відповідача про можливість підтвердження заборгованості за кредитним договором виключно на підставі первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Навпаки, такі документи є одними із доказів. 
У постанові Верховного Суду від 7 квітня 2021 року (справа № 752/9423/15-ц) було зазначено, що аргументи заявника про те, що позивачем не доведено факту отримання ОСОБА_1 кредитних коштів та те, що розрахунок заборгованості є неналежним доказом та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог є безпідставними, оскільки на спростування наданого банком розрахунку будь-яких доказів відповідачем не надано, як і не надано власного розрахунку. 
Верховний Суд постановою від 16 вересня 2020 року (справа № 200/5647/18) скасовуючи постанову Дніпровського апеляційного суду від 1 квітня 2019 року, якою залишено без змін рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 2 серпня 2018 року про відмову в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», зазначив, що виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом апеляційної інстанції у сукупності з іншими доказами.
Подібність правовідносин означає, зокрема тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.
Правовідносини у справі № 199/7014/20 не є подібними до цієї справи, а тому посилання на висновки Верховного Суду у постанові від 1 лютого 2023 року у цій справі, є необґрунтованим.
За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
АТ «СЕНС БАНК» у цій справі понесло судові витрати в розмірі 2422,40 грн зі сплати судового збору, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 20, 610-611, 625, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 42, 48, 76, 81, 82, 83, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (місцезнаходження за адресою: вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ, 03150, ідентифікаційний код: 23494714) заборгованість за кредитним договором від 4 січня 2021 року № 631563171, що станом на 12 березня 2024 року становить 190481,24 грн (сто дев`яносто тисяч чотириста вісімдесят одну гривню двадцять чотири копійки); а також 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) понесених судових витрат.
Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 13 квітня 2026 року. 

Суддя       Д.М. Баранський