КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2026 року м. Київ справа №640/20478/21
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жука Р.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління ДПС у Київській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог.
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:
- від 24.06.2021 № 13069/10-36-24-10/1986403090, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 2210,96 грн за порушення строків сплати податку на нерухоме майно за 2017 рік;
- від 24.06.2021 № 13010/10-36-24-10/1986403090, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 4736,03 грн за порушення строків сплати податку на нерухоме майно за 2018 рік.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач обґрунтовує позов тим, що податкові повідомлення-рішення є протиправними, оскільки контролюючим органом не доведено належного вручення податкових повідомлень-рішень та, відповідно, дати виникнення обов`язку зі сплати податкового зобов`язання. Зазначає, що у разі несвоєчасного направлення (вручення) податкового повідомлення-рішення фізична особа звільняється від відповідальності за несвоєчасну сплату податку відповідно до підпункту 266.10.2 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України). Відтак вважає безпідставним застосування штрафних санкцій за пунктом 124.1 статті 124 ПК України.
Відповідач проти задоволення позову заперечує та зазначає, що позивач порушив строки сплати узгоджених податкових зобов`язань, у зв`язку з чим контролюючий орган правомірно застосував штрафні санкції відповідно до пункту 124.1 статті 124 ПК України. Вважає, що положення підпункту 266.10.2 пункту 266.10 статті 266 ПК України не звільняють платника від відповідальності за порушення строків сплати.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.08.2021 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
06.09.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.
Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
14.12.2022 року вказаний Закон був опублікований в газеті «Голос України» №254 та набрав чинності 15.12.2022.
На адресу Київського окружного адміністративного суду супровідним листом від 05.01.2023 № 03-19/1585/23 «Про скерування за належністю справи» надійшли матеріали цієї адміністративної справи.
20.03.2024 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Жуку Р.В.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 року прийнято до провадження адміністративну справу та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
13.05.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.
Інших заяв чи клопотань по суті справи учасниками справи до суду не подано.
Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Згідно частини другої статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
З урахуванням викладеного, керуючись положеннями частини другої статті 262 КАС України наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів, суд встановив такі обставини.
Головне управління ДПС у Київській області провело камеральну перевірку даних щодо сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, за результатами якої складено акт від 27.04.2021 № 6087/10-36-24-10/1986403090.
У вказаному акті встановлено, що у податковому повідомленні-рішенні від 09.07.2018 № 0109944-1310-2650 Головне управління ДПС у м. Києві визначило позивачу зобов`язання з податку на нерухоме майно за 2017 рік у розмірі 44219,20 грн. Граничний термін сплати вказаного зобов`язання - 18.09.2018. Фактична сплата грошового зобов`язання відбулася 20.09.2018, тобто із затримкою 2 дні.
У податковому повідомленні-рішенні від 09.04.2019 № 0038222-1310-2650 Головне управління ДПС у м. Києві визначило позивачу зобов`язання з податку на нерухоме майно за 2018 рік у розмірі 47360,35 грн. Граничний термін сплати вказаного зобов`язання - 08.09.2019. Фактична сплата грошового зобов`язання відбулася 29.11.2019, тобто із затримкою 82 дні.
У зв`язку з цим контролюючий орган встановив порушення строків сплати угодженої суми податкового зобов`язання, що визначені підпунктом 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України).
Позивач не погодився з висновками вказаного акта перевірки та направив до податкового органу заперечення від 20.05.2021. 
Головне управління ДПС у Київській області розглянуло заперечення на висновки акта перевірки та у листі від 08.06.2021 № 9546/12/10-36-24-10 повідомило про залишення їх без задоволення, а висновки акта перевірки - без змін.
На підставі висновків вказаного акта перевірки Головне управління ДПС у Київській області ухвалило податкові повідомлення-рішення:
- від 24.06.2021 № 13069/10-36-24-10/1986403090, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 2210,96 грн за порушення строків сплати податку на нерухоме майно за 2017 рік;
- від 24.06.2021 № 13010/10-36-24-10/1986403090, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 4736,03 грн за порушення строків сплати податку на нерухоме майно за 2018 рік.
Позивач, не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся до суду з цим позовом.

V. Оцінка суду.
Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, суд зазначає таке.
Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Якщо суб`єкт владних повноважень діє всупереч нормам Конституції та законів України, запроваджено механізм, який забезпечує законність дій влади та гарантує судовий захист прав громадян, зокрема через право суду скасувати неправомірний індивідуальний акт.
Так, приписами частини першої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
На виконання вказаних конституційних гарантій Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) деталізує механізм судового захисту прав осіб від протиправних рішень суб`єктів владних повноважень.
Кожна особа має право у встановленому КАС України порядку звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта (пункт 2 частини першої статті 5 КАС).
Підстави для скасування викладені в частині другій статті 2 КАС України, в якій, зокрема, визначено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони, зокрема:
- на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
- обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
- добросовісно;
- розсудливо;
- пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Саме на підставі необґрунтованості, невідповідності законам позивач у цій справі оскаржує податкове повідомлення-рішення, яким податковий орган притягнув позивача до відповідальності у вигляді штрафу за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань.
Так, застосовуючи штрафні санкції оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, відповідач як на підставу його покликався на пункт 124.1 статті 124 ПК України.
Указаною нормою визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:
при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;
при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Отже, для правильного вирішення спору суд мав установити: факт наявності узгодженого грошового зобов`язання, визначити граничний строк його сплати, а також з`ясувати, чи було таке зобов`язання сплачено з порушенням встановленого законом строку та тривалість такої затримки, оскільки саме ці обставини мають значення для застосування пункту 124.1 статті 124 ПК України.
У цих правовідносинах фактичною підставою для ухвалення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, за висновками контролюючого органу, була несвоєчасна сплата позивачем грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Порядок нарахування та сплати такого податку врегульовано статтею 266 ПК України.
Нормами вказаної статті установлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (пункт 266.1 цієї статті). 
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пункт 266.2 цієї статті).
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості (підпункт 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті).
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (підпункт 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті).
Податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (підпункт «а» підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України).
Отже, обов`язок зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у фізичної особи виникає лише після належного вручення податкового повідомлення-рішення, а граничний строк виконання такого обов`язку становить 60 днів із дня його вручення. 
Суд звертає увагу, що особливістю спірних правовідносин є те, що відповідне податкове зобов`язання визначається не платником самостійно, а виключно контролюючим органом шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення.
У цьому випадку Головне управління ДПС у м. Києві визначило позивачеві зобов`язання з податку на нерухоме майно за 2017 рік у розмірі 44219,20 грн у податковому повідомленні-рішенні від 09.07.2018 № 0109944-1310-2650.
Позивач зазначає у тексті позовної заяви, що отримав таке податкове повідомлення-рішення 20.07.2018, проте на підтвердження такої обставини не надає жодних доказів.
Зі свого боку відповідач стверджує, що граничний термін сплати вказаного зобов`язання настав 18.09.2018, проте також не надає жодних доказів на підтвердження правильності обчислення такого строку.
Фактична сплата грошового зобов`язання відбулася 20.09.2018, тобто із затримкою 2 дні .
Суд ураховує, що зазначені сторонами обставини не суперечать одна одній. Так, у разі прийняття до уваги твердження позивача про отримання податкового повідомлення-рішення 20.07.2018, наведена відповідачем дата граничного строку сплати - 18.09.2018 - відповідає 60-денному строку, передбаченому підпунктом «а» підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України. За таких обставин суд виходить із того, що зазначені дати фактично не заперечуються сторонами та можуть бути покладені в основу подальшої правової оцінки.
У податковому повідомленні-рішенні від 09.04.2019 № 0038222-1310-2650 Головне управління ДПС у м. Києві визначило позивачу податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно за 2018 рік у розмірі 47 360,35 грн. Водночас у матеріалах справи відсутня копія зазначеного податкового повідомлення-рішення, а відомості щодо нього встановлюються виключно з тексту заяв по суті справи та акта камеральної перевірки. За таких обставин сам факт прийняття відповідного рішення та визначення суми податкового зобов`язання суд оцінює як такий, що фактично не заперечується сторонами.
Водночас інша ситуація має місце щодо визначення граничного строку сплати податкового зобов`язання. Так, позивач стверджує, що отримав податкове повідомлення-рішення 30.09.2019, тоді як контролюючий орган зазначає граничний строк сплати - 08.09.2019, тобто дату, яка передує наведеній позивачем даті отримання рішення.
За таких обставин наявна суперечність у позиціях сторін щодо дати вручення податкового повідомлення-рішення, яка не підтверджена належними доказами у матеріалах справи, що унеможливлює встановлення як моменту узгодження грошового зобов`язання, так і граничного строку його сплати.
Суд звертає увагу, що відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, саме відповідач, обґрунтовуючи правомірність застосування штрафних санкцій, повинен був надати належні та допустимі докази вручення позивачу податкового повідомлення-рішення, з яким закон пов`язує виникнення обов`язку зі сплати податкового зобов`язання та початок перебігу строку його виконання.
За відсутності доказів належного вручення такого рішення відсутні підстави вважати встановленими обставини узгодження грошового зобов`язання та порушення строків його сплати, а відтак і підстави для застосування відповідальності, передбаченої пунктом 124.1 статті 124 ПК України.
Крім того, суд звертає увагу на положення підпункту 266.10.2 пункту 266.10 статті 266 ПК України, відповідно до якого у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове повідомлення-рішення у строки, визначені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.
Отже, вручення податкового повідомлення-рішення після 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом, саме по собі не звільняє платника від обов`язку сплатити визначене контролюючим органом податкове зобов`язання, однак виключає можливість притягнення його до відповідальності за порушення строків сплати.
При цьому суд повторює, що особливістю спірних правовідносин є те, що податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно для фізичних осіб визначається виключно контролюючим органом шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення. Відповідно платник податку не може визначати таке зобов`язання самостійно, а набуває обов`язку його сплати лише після належного вручення податкового повідомлення-рішення.
Тлумачення цієї норми у відриві від положень статті 124 ПК України, як на цьому наполягає відповідач, фактично позбавляло б її самостійного регулятивного значення. Адже у такому разі підпункт 266.10.2 пункту 266.10 статті 266 ПК України не породжував би жодних правових наслідків, оскільки за будь-якого порушення строків сплати податкового зобов`язання відповідальність наставала б на загальних підставах.
Водночас законодавець, закріпивши у вказаній нормі спеціальне правило щодо звільнення фізичних осіб від відповідальності у разі несвоєчасного направлення (вручення) податкового повідомлення-рішення, надав їй самостійного змісту.
Застосовуючи наведені висновки до обставин цієї справи, суд зазначає, що податкове повідомлення-рішення № 0109944-1310-2650 за 2017 рік прийнято 09.07.2018, тобто після 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом.
У свою чергу податкове повідомлення-рішення № 0038222-1310-2650, хоча й прийняте 09.04.2019, не підтверджене належними доказами його направлення або вручення позивачу.
Водночас навіть із урахуванням граничного строку сплати, визначеного контролюючим органом - 08.09.2019, у взаємозв`язку з 60-денним строком сплати податкового зобов`язання, вбачається, що дата вручення податкового повідомлення-рішення у будь-якому разі припадає на період після 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом.
За таких обставин наявні підстави для застосування положень підпункту 266.10.2 пункту 266.10 статті 266 ПК України щодо звільнення платника від відповідальності за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання як у випадку податкового повідомлення-рішення за 2017 рік, прийнятого після 1 липня відповідного року, так і у випадку податкового повідомлення-рішення № 0038222-1310-2650, щодо якого відсутні докази належного направлення або вручення та яке, виходячи з установлених обставин, у будь-якому разі було вручено після зазначеної дати.
Отже, оскаржувані податкові повідомлення-рішення не відповідають критеріям законності та обґрунтованості, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, оскільки прийняті без належного встановлення обставин, що мають значення для притягнення позивача до відповідальності, та з порушенням вимог податкового законодавства щодо умов застосування штрафних санкцій. За таких обставин спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Ураховуючи викладене, системно проаналізувавши норми законодавства з урахуванням встановлених обставин, оцінивши наявні докази у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

VI. Судові витрати.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Ураховуючи вищевикладене, позивачеві за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області підлягає відшкодуванню сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 908,00 грн.
Керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 24.06.2021 № 13069/10-36-24-10/1986403090, № 13010/10-36-24-10/1986403090.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (вул. Святослава Хороброго, 5а, м. Київ, 03151, ідентифікаційний номер 44096797) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жук Р.В.