Справа № 604/1378/25
Провадження № 2/604/140/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2026 року cелище Підволочиськ 
Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Сіянка В.М.,
за участю секретаря Феньо О.В.,
позивач ОСОБА_1 
представник позивача, адвокат Фільварочна О.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в селищі Підволочиськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору : Збаразький відділ державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, -
у с т а н о в и в :
16 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Підволочиського районного суду Тернопільської області з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що має спільних з відповідачем дітей, які проживають з нею. Вказує, що Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 27.07.2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Вказує, що на даний час позивач проходить військову службу у Збройних Силах України. За твердженням позивачки матеріальне становище відповідача покращилось, він має дохід у виді постійної заробітної плати. Крім того вказує, що витрати на дітей збільшилися, на даний час діти потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшується потреба у їх забезпеченні. З урахуванням зазначеного, з посиланням на ст. 180-183, 192 СК України позивачка просила змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, стягнувши з відповідача на її користь на утримання малолітніх дітей : дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку ( доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської областівід 17 грудня 2025 року прийнято до провадження позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору : Збаразький відділ державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, та відкрито спрощене позовне провадження у справі.
06 січня 2026 року від Збаразького відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи.
Від представника відповідача адвоката Фільварочної О.Б. 07 січня 2026 року через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, представник відповідача просить суд : поновити строк на надання відзиву; у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів відмовити; у випадку задоволення позовних вимог, визначити щомісячний розмір стягнутих із відповідача аліментів не більше 1/6 частини його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своєї позиції, вказує що Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 01.02.2021 року із ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 тис. грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.07.2020 року і до досягнення дітьми повноліття, утримання позивачкою дітей здійснюється за рахунок коштів аліментів, які відповідач сплачує відповідно до зазначеного рішення суду. Зазначає, що у відповідача наявна переплата зі сплати аліментів у розмірі 23 582,42грн. Крім того стверджує, окрім аліментів на утримання дітей, добровільно надає дітям додаткове фінансове забезпечення (зокрема, у 2025 році 7500 грн. на користь ОСОБА_5 та 40750 грн. на користь ОСОБА_6 , у 2026 році - 2000 грн. на ліки на користь ОСОБА_6 ), що підтверджується виписками та платіжною інструкцією, копії яких додано до відзиву. За твердженням ОСОБА_2 , окрім дітей, на його утримані перебуває непрацездатна мати - ОСОБА_7 , яка є пенсіонеркою та має проблеми зі здоров`ям. Враховуючи вищенаведене, зважаючи на необхідність надання відповідачем утримання, окрім дітей, також своїй матері, вважає, що щомісячний розмір стягнутих із нього аліментів не повинен перевищувати 1/6 частини доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
03 лютого 2026 року на адресу суду надійшла відповідь позивачки на відзиві відповідача, відповідно до якої  ОСОБА_1 вказує, що добровільні грошові перекази відповідача дітям є нестабільними, крім того ОСОБА_2 не надано належних доказів, які свідчать про перебування на його утриманні матері, з урахуванням зазначеного просить суд позовні вимоги задовольнити.
Від представника відповідача 09 лютого 2026 року надійшли заперечення на відповідь позивачки на відзив, за змістом яких, відповідачем надано додаткове обґрунтування своєї позиції висланої у відзиві на позов. Зазначає, що відповідач має значні матеріальні витрати, щодня спілкується із дочками в телефонному режимі, цікавиться їх внутрішнім світом, інтересами, освітою, успіхами, станом здоров`я. Систематично, окрім присуджених аліментів, надсилає кошти на різні їх потреби, у тому числі на оплату ліків, одягу, відпочинку тощо. Вказує, що він пропонував збільшити тверду грошову суму аліментів орієнтовно до 12 тисяч гривень, однак позивачка відмовилась
У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, вказала, що відповідачем не надано належних доказів перебування на його забезпечення матері та доказів неможливості забезпечення її іншими членами сім`ї, у якої крім відповідача, ще є троє дітей, і які мають такий самий обов`язок по утриманню матері. З урахуванням зазначеного просить суд позовні вимоги задовольнити. 
Представник ОСОБА_2  адвокат Фільварочна О.Б. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала. Зазначила, що достатнім є щомісячний розмір стягнутих із відповідача аліментів не більше 1/6 частини його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що Рішенням Підволочиського районного суд Тернопільської області від 01 лютого 2021 року у справі №604/556/20 позов ОСОБА_8 задоволено та розірвано шлюб укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 05 березня 2011 року у Скалатській міський раді Підволочиського району Тернопільської області, актовий запис №2.
З матеріалів справи слідує, що у шлюбі у сторін народилося двоє дітей :
-ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що свідчить свідоцтво про народження Серія НОМЕР_1 , видане 27.11.2013 виконавчим комітетом Колодіївської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області;
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , згідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 , видане 05.08.2018 виконкомом Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області.
Відповідно до довідки N 953 від 13.10.2025, виданої головою Скалатської міської ради Тернопільського району Тернопільської області про те, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою : АДРЕСА_1 та має такий склад сім`ї: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - дочка; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - дочка.
Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 01.02.2021 року із ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 тис. грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.07.2020 року і до досягнення дітьми повноліття, що не заперечується сторонами під час розгляду справи. 
З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 16.10.2025, наданого Збаразьким відділом державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиціївстановлено, що у відповідача наявна переплата зі сплати аліментів у розмірі 23582,42грн.
Як слідує, з довідки наданої керівниками зразкового аматорського ансамблю танцю «Перлина» від 17.11.2025, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є учасницями даного ансамблю, крім того ОСОБА_1 здійснюється щомісячна добровільна плата за участь дітей у даному ансамблі у розмірі 300грн за кожну дитину. 
Також, позивачкою на обґрунтування своїх вимог додано довідки про записи КНП «Скалатська комунальна районна лікарня», які свідчить про те, що діти дуже часто хворіють, відвідують лікарів тому потребують посиленого домашнього догляду.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у Збройних Силах України та отримує постійний дохід, що підтверджується даними: витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 №2 від 01.07.2023; довідки про доходи №102/181/1 від 05.12.2025, згідно якої ОСОБА_2 отримав дохід за основним місцем роботи за період з червня по листопад 2025 року в розмірі 474968,61 грн.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст.180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7 та 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.
Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
На підставі ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій і (або) натуральній формі.
Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" установлено, що з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум становить: дітей віком до 6 років - 2817 гривень; дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень; працездатних осіб - 3328 гривень
За приписами статі 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статей 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 СК України "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 СК України "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").
Даний висновок викладено в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05 лютого 2014 року у справі N 143цс13.
Отже, зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ч. 1 ст. 192 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.
Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.
Окрім цього, право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі N 152/100/18.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26 серпня 2020 року у справі N 336/1488/19, особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Отже, одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.
Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку.
Звертаючись з позовом про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, позивачка посилалась на поліпшення матеріального стану відповідача з моменту присудження аліментів, відповідач почав отримувати більший дохід, на відміну від того, що отримував на час ухвалення рішення, вказує на істотне збільшення витрат на утримання дітей, зокрема на одяг, продукти харчування, відвідування ансамблю, збільшення витрат на лікування дітей.
Очевидним є те, що розмір аліментів, які сплачує відповідач ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. на місяць, є недостатнім для забезпечення їх гармонійного розвитку, а основний тягар утримання дітей покладається на відповідачку ОСОБА_1 , що не можна визнати законним і справедливим.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 (на фінансовому забезпечені у військовій частині) та за період з червня 2025 року по листопад 2025 року включно загальна сума фактично отриманого доходу ОСОБА_2 (за винятком утримань) складає 474968,61 грн.
Тобто зазначене свідчить про поліпшення матеріального становища відповідача. 
Суд вважає недоведеними посилання представника відповідача на те, що на його утриманні також перебуває його мати ОСОБА_7 , оскільки ним не було надано належних та достатніх доказів на підтвердження вказаних обставин, крім того матеріали справи не містять доказів неможливості іншими членами сім`ї забезпечити ОСОБА_7 .
Стосовно тверджень відповідача про добровільне надання дітям додаткового фінансового забезпечення, суд погоджується з аргументами позивачки, що такі дії носять нерегулярний характер та є мінливими, тому в інтересах дітей кращим буде, якщо розмір аліментів буде чітко визначений та зафіксований. 
Судом встановлено, що спільні діти сторін проживають разом із матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по їх утриманню та вихованню.
Відповідач є молодою та працездатною особою, працює та отримує стабільний дохід. Крім цього, відповідач немає на утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних утриманців.
У відповідності до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно частини другої статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною 5 статті 183 СК України встановлено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину
З огляду на наведене вище, беручи до уваги те, що з моменту присудження аліментів матеріальне становище відповідача змінилося в сторону покращення, враховуючи інтереси дітей, суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів шляхом зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми у розмірі 4000,00 грн. до 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
Визначений судом розмір аліментів не є значним, відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності та не є більшим за рекомендований орієнтований розмір встановлений Сімейним кодексом України. 
Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на Відповідача.
Враховуючи вищевикладене, з Відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84, 180, 182, 184 СК України, ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд ,-
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору : Збаразький відділ державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення - задовольнити повністю. 
Змінити спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, які стягуються з ОСОБА_2 за рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 01 лютого 2021 року.
Стягнути з ОСОБА_2  ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ) на користь  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації :  АДРЕСА_1 , ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з  ОСОБА_2  ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ) на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривні 20 коп.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
.

Повне судове рішення проголошено 17 лютого 2026 року.

Суддя В.М. Сіянко